Справа № 2а-366/12/1370
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2018 року

Київ

справа №2а-366/12/1370

адміністративне провадження №К/9901/9328/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сад» на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 (судді: Гулид Р.М. (головуючий), Улицький В.З., Затолочний В.С.) у справі №2а-366/12/1370 (813/4914/14) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сад» до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ТБ Сад» (далі - позивач, ТОВ «ТБ Сад») звернулось до суду з позовом до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.01.2012 №.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковим органом при визначенні загального обсягу оподатковуваних операцій за 12 календарних місяців, що передують бюджетному відшкодуванню не взято до уваги операції із поставки власної сільськогосподарської продукції, яку позивачем було поставлено для ТОВ«Яблуневий Дар», а також не враховано операції з імпорту саджанців, при яких позивачем сплачувався податок на додану вартість в розмірі 20%. Податковому органу було надано належні документи, які підтверджують факт проведення операцій, що є базою оподаткування з податку на додану вартість, проте на думку позивача, податковий орган з невідомих причин вибірково обрав господарські операції, які є базою оподаткування ПДВ, а також помилково обумовив право на отримання бюджетного відшкодування ТОВ «ТБ САД» часткою сільськогосподарського виробництва за попередній податковий (звітний) рік в розмірі 75 відсотків. Також, посилання податкового органу на відсутність можливості у підприємства виростити сільськогосподарську продукцію власного виробництва та реалізувати її у 2010 році є помилковим, оскільки позивач вважає, що володів достатніми засобами та трудовими ресурсами, щоб здійснювати господарську операцію, в т.ч. вирощувати та реалізовувати продукцію власного виробництва.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року, задоволено адміністративний позов. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 03.01.2012 №.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015, скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

4. Суд апеляційної інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку про те, що не довівши документально факту вирощення та зібрання суниці власного врожаю у 2010 році, ТОВ «ТБ САД» безпідставно заявило до відшкодування сплаченого податку на додану вартість, право на таке могло виникати в нього лише після того, коли обсяги попередніх оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців були більшими, аніж заявлена сума бюджетного відшкодування, чого фактично за матеріалами справи доведено не було.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для збільшення сум грошових зобов'язань згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з приводу правомірності якого виник спір у цій справі, стали висновки контролюючого органу, викладені у акті від 21.12.2011 №274/07-2/37122702 оформленого за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ТБ САД" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2011 року, яким встановлено, порушення позивачем вимог пунктів 200.4, 200.5 статті 200 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим, відповідач дійшов висновку про те, що ТОВ "ТБ САД" не мало права на отримання бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2011 року в сумі 269 100,00 грн.

Такі висновки податкового органу ґрунтувались на тому, що станом на 01.11.2010 у ТОВ"ТБ САД" були відсутні основні засоби, необоротні матеріальні активи, виробничі запаси, можливості виростити сільськогосподарську продукцію власного виробництва на угіддях, які б належали товаровиробнику на праві власності чи праві оренди. Крім цього, в порушення п. 200.4 ст. 200 ПК України, ТОВ "ТБ САД" включило до розрахунку суми бюджетного відшкодування за жовтень 2011 року сплачений податок на додану вартість у вересні 2011 року в сумі 102 500 грн фермерському господарству з відокремленою садибою «Едельвейс - 2», по даті списання коштів з банківського рахунку.

За результатами перевірки контролюючий орган прийняв податкове повідомлення-рішення від 03.01.2012 за №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 269 100,00 грн.

Судами попередньої інстанції встановлено, що відповідно до поданої ТОВ «ТБ «Сад» до ДПІ у Франківському районі м. Львова податкової декларації за жовтень 2011 року, заявлено суму бюджетного відшкодування ПДВ (вх. від 19.11.11 №) за 2011 рік, де сума бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку складала 269 100,00 грн.

Перевірка правомірності нарахування цієї суми бюджетного відшкодування ПДВ ТОВ«ТБ «Сад» за жовтень 2011 року охоплювала декларації з серпня 2010 року, у якому виникло від'ємне значення ПДВ до жовтня 2011 року, за який задекларовано бюджетне відшкодування ПДВ.

ТОВ «ТБ «Сад» з 01.01.2011 перебуває на спеціальному податковому режимі та сплачує фіксований сільськогосподарський податок.

Відповідно до поданого ТОВ «ТБ «Сад» до ДПІ у Франківському районі розрахунку питомої ваги доходу від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за 2010 рік, доходи отримані від реалізації продукції рослинництва і тваринництва, що вироблена (вирощена) на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому у користування складають 263 100,00 грн.

При визначенні загального обсягу оподатковуваних операцій встановлено, що ТОВ «ТБ «Сад» у податковій декларації з податку на додану вартість у листопаді 2010 року задекларував обсяг поставки 263 100,00 грн (колонка А), сума ПДВ 52 620,00 грн (колонка Б).

Судом попередньої інстанції встановлено, що згідно поданого розрахунку приросту балансової вартості запасів за 9 місяців 2010 року (додаток К1/1 поданий ТОВ «ТБ «Сад»), балансова вартість основних фондів складала - 0,00 грн, придбання (виготовлення, будівництво, спорудження) з податком на додану вартість на митній території України товарів (послуг) та основних фондів за серпень, вересень, жовтень 2010 року (рядок 10.1 декларації з податку на додану вартість) складала - 1 450,00 грн сума ПДВ 290,00 грн, в тому числі: серпень - 497,00 грн, сума ПДВ - 99,00 грн; вересень - 953,00 грн, сума ПДВ 191,00 грн; жовтень - 0 грн, статутний капітал -1 050,00 грн.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги позивач вказує на неврахування судом апеляційної інстанції доводів позивача про те, що відповідачем безпідставно не враховано в загальний обсяг оподатковуваних операцій операції із поставки власної сільськогосподарської продукції та імпорту товарів позивачем у 2010-2011 роках, що входять у послідовні 12 календарних місяців, що передують місяцю в якому позивачем заявлено бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

9. Контролюючим органом відзиву (заперечення) на касаційну скаргу позивача до суду касаційної інстанції не надано.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

10.2. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

10.3. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

10.4. Пункт 200.1 статті 200.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

10.5. Пункт 200.3 статті 200.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

10.6. Пункт 200.4 статті 200.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

200.7 Підпункт 200.5 статті 200

Не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які: були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів); мали обсяги оподатковуваних операції з останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

10.7. Пункт 200.6 статті 200.

Платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об'єкту оподаткування податком на прибуток (витрат) та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

12. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

13. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов'язковою умовою для формування об'єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

14. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

15. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов'язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб'єктом владних повноважень покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

16. Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

17. Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб'єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

18. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

19. Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції відносно правомірності спірного податкового повідомлення - рішення зважаючи на те, що витрати для цілей формування податкового кредиту з податку на додану вартість повинні бути підтверджені належними і допустимими первинними документами, які відображають реальність спірних господарських операцій, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.

20. Судом попередньої інстанції встановлено, що обсяги оподатковуваних операцій позивача за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена ним сума бюджетного відшкодування, згідно поданого розрахунку приросту балансової вартості запасів за 9 місяців 2010 року, зважаючи на фінансову звітність позивача, відповідно до якої станом на 31.12.2010 ТОВ «ТБ «САД» жодних витрат чи доходів не мало. Згідно поданих у 2011 році копій договорів купівлі-продажу та актів прийняття-передачі, сільськогосподарської техніки (трактор, культиватор, косарка-подрібнювач лози, диск 1181-65) були отримані товариством лише у березні - червні 2011 року.

Відтак, зважаючи на відсутність доказів наявності засобів, матеріально-технічної бази та механізмів, трудових ресурсів, які б дали змогу виростити рослинну продукцію, зокрема, суницю в кількості 8000 тис. кг. на площі 1,9 га, яку отримало в оренду в серпні 2010 року, на протязі вересня-жовтня 2010 року з огляду на фактичну закупівлю саджанців для цього в серпні-вересні 2010 року; відсутності доказів збирання, перевезення або заморозки такої продукції та оплати за надані послуги щодо поставки суниці у кількості 20000 тис.кг у листопаді 2011року; а також зважаючи на те, що згідно довідки ТОВ "ТБ САД" від 18.04.2012 №72/04 по рахунку 6312 по контрагенту ФГ "Едельвейс -2", за період серпень 2010 року по грудень 2011 року, саджанці суниці були отримані не у вересні, а в листопаді 2011 року, суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність фактичної реалізації позивачем продукції (суниці) у 2010 та 2011 роках, та як наслідок, відсутність правових підстав для заявлення спірної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань звітного періоду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

21. Оцінка доказів судом попередньої інстанції зроблена з огляду на приписи норм процесуального законодавства, надано об'єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених як позивачем так і контролюючим органом.

22. У касаційній скарзі позивач не зазначав, що докази у справі є недопустимими чи недостовірними, а також не зазначав про їх неповне чи їх необ'єктивне дослідження.

23. Враховуючи встановлені обставини справи в сукупності, а також правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що контролюючим органом доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, натомість позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено свої заперечення проти наданих контролюючим органом доказів та доводів щодо неправомірного формування даних податкового обліку за перевіряє мий період.

24. Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Податкового кодексу України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сад» на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 у справі №813/4914/14 (876/11778/14) слід залишити без задоволення.

25. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

29. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сад» залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 у справі №2а-366/12/1370 (813/4914/14) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду