Справа № 826/15300/17
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" до Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Комунальне підприємство "Управління житлово-комунального господарства" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 07 серпня 2017 року № , від 07 серпня 2017 року № та від 26 жовтня 2017 року № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно застосовано до позивача приписи статті 127 Податкового кодексу України замість статті 126 Податкового кодексу України, а тому податкові повідомлення - рішення від 07 серпня 2017 року № , від 07 серпня 2017 року № та від 26 жовтня 2017 року № підлягають скасуванню.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області (03680, місто Київ, вул. Народного Ополчення, 5а, ) від 07 серпня 2017 року № .

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області (03680, місто Київ, вул. Народного Ополчення, 5а, ) від 07 серпня 2017 року № .

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області (03680, місто Київ, вул. Народного Ополчення, 5а, ) від 26 жовтня 2017 року № в частині нарахування комунальному підприємству «Управління житлово-комунального господарства» грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 513 019,09 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким апеляційну скаргу задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі Відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26 жовтня 2017 року № в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 513 019, 09 грн., Відповідач зазначає, що податковий агент повинен перерахувати до бюджету податок на доходи фізичних осіб у разі нарахування оподаткованого доходу, але не виплаченого, у строк не пізніше 30 календарних днів, наступних за місцем нарахування доходу.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом на підставі направлень від 30.05.2017 року № № 1173, 1174, 1175, 1176, 1177 виданих ГУ ДФС у Київській обл., та на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 ПК України інших законодавчих актів, а також наказу ГУ ДФС у Київській обл. від 13.05.2017 року № 821 проведено документальну планову виїзну перевірку КП "Управління житлово-комунального господарства".

За результатом вказаної перевірки Відповідачем складено акт від 19 липня 2017 року № 507/10-36-14-01/31476318 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року» якими, серед іншого, встановлено наступні порушення:

пункту 176.2 статті 176, підпунктів 168.1.2, 168.1.6 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно перераховано податок з доходів фізичних осіб з нарахованого, але не виплаченого доходу за звітні періоди на загальну суму 10 494 025, 38 грн., в тому числі: за 2011 рік в сумі 513019,07 грн., за 2014 рік в сумі 2 748 558,68 грн., за 2015 рік в сумі 3 368 761,90 грн., за 2016 рік в сумі 3 863 685,73 грн.;

пункту 1 частини 10 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08 липня 2010 року, в результаті чого по особовому рахунку платника станом на 01 січня 2017 року рахується не застосована штрафна санкція в сумі 496 860,00 грн.;

пункту 176.2 статті 176, підпунктів 168.1.2, 168.1.5, 168.1.6 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, а саме, несвоєчасно перераховано військовий збір з нарахованого, але не виплаченого доходу за звітні періоди на загальну суму 331 913,72 грн., в тому числі: за 2014 рік в сумі 129 621,63 грн., за 2015 рік в сумі 134 379,43 грн., за 2016 рік в сумі 67 912,66 грн.

На підставі висновків акта перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення - рішенням від 07 серпня 2017 року:

№ згідно з підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, за порушення глави 4 статті 168 пункту168.1 підпункту 168.1.2 Податкового кодексу України Комунальному підприємству «Управління житлово-комунального господарства» визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 7 870 519,04 грн. Відповідно до розрахунку штрафних санкцій по податку на доходи фізичних осіб на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України позивачу нараховано до сплати штрафні санкції у розмірі 7 870 519,04 грн.;

№ згідно з підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, за порушення підпункту «а» пункту 176.2статті 176 Податкового кодексу України Комунальному підприємству «Управління житлово-комунального господарства» визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 230 427, 93 грн. Відповідно до розрахунку штрафних санкцій по податку на доходи фізичних осіб на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України Позивачу нараховано до сплати штрафні санкції у розмірі 230 427, 93 грн.

Також, Відповідачем 26 жовтня 2017 року складено податкове повідомлення-рішення, яким згідно з підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, за порушення пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України Комунальному підприємству «Управління житлово-комунального господарства» збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 10 444 722,38 грн.

Як свідчать матеріали справи, на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, Позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 7 870 519,04 грн. та суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 230 427, 93 грн.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом неправомірно застосовано до спірних правовідносин пункт 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, а відтак невірно нараховано суму штрафних санкцій. Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 07 серпня 2017 року № та від 07 серпня 2017 року № підлягають скасуванню.

Податкове повідомлення-рішення від 26 жовтня 2017 року № підлягає скасуванню в частині нарахування комунальному підприємству «Управління житлово-комунального господарства» грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 513 019,09грн., оскільки вказану суму податку на доходи фізичних осіб судовим рішенням зобов'язано списати позивачу як безнадійний борг.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У то й же час, пунктом 127.1 статті 127 ПК України передбачено, що ненарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Положення статті 126 ПК України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, передбачених ПК, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК.

Також, статтею 127 ПК України встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено статтею 126 ПК), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 813/6774/13-а.

Отже, вказаною нормою права визначено відповідальність за ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Вказана норма ПК України застосовується у випадку, якщо нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Оскільки, обов'язок сплати податку з доходів фізичних осіб у випадку, якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, не пов'язується з фактом виплати доходу, а має встановлений для місячного податкового періоду строк сплати, то норми п.127.1 ст.127 не передбачають відповідальності за порушення строків сплати податку, встановленого, п.176.2 ст.176, пп.168.1.5, 168.1.6 п. 168.1 ст.168 ПК України.

Оскільки, проведеною перевіркою, результати якої відображені в акті від 19 липня 2017 року № 507/10-36-14-01/31476318, таких обставин, як ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків до або під час виплати доходу (заробітної плати) працівникам встановлено не було, а тому застосування п.127.1 ст.127 ПК України є безпідставним.

Крім того, зафіксовані в акті перевірки відомості щодо відсутності у Позивача станом на 01 січня 2017 року заборгованості по невиплаченій за минулі періоди заробітній платі (а.с.79), не свідчить про її своєчасну виплату протягом всього перевіряємого періоду.

Жодних інших доказів Відповідачем на підтвердження наявності підстав для застосування до Позивача штрафних санкцій згідно ст. 127 ПК України, не надано.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що контролюючим органом неправомірно застосовано до спірних правовідносин пункт 127.1 статті 127 ПК України, а тому невірно нараховано суму штрафних санкцій.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 07 серпня 2017 року № та від 07 серпня 2017 року № підлягають скасуванню.

Щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 26 жовтня 2017 року № , колегія суддів зазначає таке.

За приписами ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1.175 Податкового кодексу України).

Згідно з пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Порядок оподаткування податком на доходи фізичних осіб врегульовано розділом IV Кодексу, відповідно до п.163.1 ст.163 якого об'єктом оподаткування платника податку є, зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, який складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Згідно з пп. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14 ПК України заробітна плата - це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, що виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму відповідно до закону.

Таким чином, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту) (п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Кодексу).

Тобто, згідно з нормами ПК України оподаткуванню підлягають усі виплати, які за трудовим законодавством підпадають під визначення заробітної плати.

Відповідно до пункту 18.1 статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податків та зборів є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171 Кодексу).

Платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, та податковий агент (п. 162.1 ст. 162 Кодексу).

Таким чином, роботодавець є податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску та військового збору та несе відповідальність за їх нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету.

За приписами пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, поняття, якого визначено пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену п. 167.1 ст. 167 Кодексу.

Особи, які відповідно до ПК України мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені Податковим кодексом України для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування (пп. «б» п. 176.2ст. 176 ПК України).

Таким чином, податковий агент, зобов'язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПК України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються їй, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV Податкового кодексу України.

Як вже зазначалося, порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету регламентує стаття 168 ПК України, пункт 168.1, яка передбачає порядок оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Відповідно до підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України).

Для цілей цього розділу та п. 54.2 ст. 54 цього Кодексу під терміном «граничний термін сплати до бюджету податку» розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом (пп.168.1.6 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України).

З урахуванням наведеного, Позивач, як податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб мав сплачувати (перераховувати) податок до бюджету під час виплати заробітної плати працівникам, проводити перерахування податку до бюджету у строки встановлені ПК України для місячного податкового періоду, тобто не пізніше 30 календарних днів, наступних за місяцем нарахування доходу (строк сплати податкових зобов'язань, за якими податковий період складає один місяць обчислюється, виходячи з положень пп. 49.18.1п. 49.18 ст. 49 та п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що мало місце неперерахування податку щодо грошових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 10 444 722,38 грн.

Факт неперерахування податку на доходи фізичних осіб не заперечується Позивачем та підтверджується відомостями, викладеними в акті перевірки.

Відтак, Позивачем як податковим агентом було допущено неперерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету; заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб станом на 31 грудня 2016 року склала 10 444 722,38 грн.

Так, відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Тобто, положення ПК України чітко визначають момент узгодження грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб та строки перерахування податку до бюджету. У разі несплати сум узгоджених грошових зобов'язань у строки, встановленні податковим законодавством, вони набувають статусу податкового боргу.

За приписами пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

У даному випадку положеннями ПК України у контролюючого органу виникає обов'язок самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зокрема, при несплаті платником податків відповідної суми податку.

Судом першої інстанції встановлено, що до розміру податкової заборгованості зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 10 444 722,38грн. входить податковий борг в сумі 513019,09 грн., який виник станом на 01 січня 2011 року.

Так, вважаючи, що Позивач має право на списання безнадійного податкового боргу у сумі 513019,09 грн. КП «Управління житлово-комунального господарства» звернулося до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області із заявою від 17 жовтня 2017 року № 01-07-16/1257 про списання безнадійного податкового боргу, який утворився станом на 01 січня 2011 року (а.с.33).

Проте, Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області не здійснено жодних дій щодо списання такого боргу.

Не погоджуючись з бездіяльністю Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, Позивач звернувся до суду з позовом про визнання бездіяльності Відповідача протиправною та зобов`язання його прийняти рішення про списання податкового боргу в сумі 513019,09 грн. з несвоєчасного перерахунку податку з доходів фізичних осіб, як безнадійного.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року у справі № 810/4075/17 адміністративний позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області щодо несписання безнадійного податкового боргу Комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства з податку на доходи фізичних осіб за жовтень, листопад та грудень 2010 року у розмірі 513 019 (п'ятсот тринадцять тисяч дев'ятнадцять) грн. 09 коп.; зобов'язано Броварську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області списати Комунальному підприємству Управління житлово-комунального господарства безнадійний податковий борг з податку на доходи фізичних осіб за жовтень, листопад та грудень 2010 року у розмірі 513 019 (п'ятсот тринадцять тисяч дев'ятнадцять) грн. 09 коп.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2018 року у справі № 810/4075/17 апеляційну скаргу Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії - повернуто скаржнику. Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання.

Тобто, згідно з статтею 255 КАС України рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року у справі №810/4075/17 набрало законної сили 21 травня 2018 року.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 26 жовтня 2017 року № підлягає скасуванню в частині нарахування комунальному підприємству «Управління житлово-комунального господарства» грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 513 019,09 грн., оскільки вказану суму податку на доходи фізичних осіб судовим рішенням зобов'язано списати позивачу як безнадійний борг.

Щодо решти нарахованого грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в частині сплати основного платежу, а саме, на суму 9 931 703,29грн. (10 444 722,38 грн. - 513 019,09 грн.), колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що податковим органом правомірно визначено суму грошового зобов'язання, оскільки Позивачем у визначені строки не було сплачено самостійно визначене грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, з урахуванням чого оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 26 жовтня 2017 року № в частині нарахування КП «Управління житлово-комунального господарства» грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 9 931 703,29грн. є правомірним, а позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що адміністративний позов Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» підлягає частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 06.12.2018 року.