Справа № 808/1332/18
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

21 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/1332/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотовой А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 року (суддя Бойченко Ю.П.), ухвалене в м. Запоріжжя, в адміністративній справі №808/1332/18 за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя № 41 від 29.12.2016 року про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати пенсію за віком, як не працюючому пенсіонеру, з врахуванням страхового стажу, заробітної плати для обчислення пенсії та підвищення розміру пенсії згідно з ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 21 грудня 2016 року на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 року позов задоволено частково. Суд визнав протиправним спірне рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов'язав Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, як не працюючому пенсіонеру, з 11 жовтня 2017 року. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржене рішення змінити, зобов'язавши Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати пенсію за віком, як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням страхового стажу, заробітної плати для обчислення пенсії та підвищення розміру пенсії згідно з ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з дати призначення пенсії - з 21 грудня 2016 року, тобто з дати звернення позивача за призначенням пенсії.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач вказує, що при зверненні за призначенням пенсії представником позивача не надано жодної довідки про заробітну плату позивача за період по 30.06.2000 року. Згідно записів трудової книжки позивач працювала лише до 01.06.2000 року, тому позовна вимога щодо врахування заробітної плати без наявності документів є необґрунтованою та передчасною. Безпідставними є вимоги позивача про виплату їй підвищення пенсії згідно ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (№ 1058), стаття 26 якого була змінена Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (№ 3668). Зважаючи на те, що позивач пенсійного віку досягла у 55 років, дія норми ч. 3 ст. 29 Закону України № 3668 на неї не поширюється. Також відповідач вказував на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, оскільки спірне Рішення № 41 було прийнято 29.12.2016 року, а позов було подано до суду 11.04.2018 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року у складі колегії суддів - судді-доповідача Мельник В.В., суддів Чепурнова Д.В., Сафронової С.В. поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 року та відкрито апеляційне провадження.

З 03 жовтня 2018 року розпочав роботу Третій апеляційний адміністративний суд, і справи, які перебували в провадженні Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, були передані до Третього апеляційного адміністративного суду.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2018 року, адміністративна справа № 808/1332/18 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Шлай А.В., суддів Кругового О.О., Суховарова А.В.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року адміністративну справу №808/1332/18 прийнято до свого провадження та призначено розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні на 21 листопада 2018 року о 14.45 год.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, уповноважених представників не направили.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв'язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, яка постійно проживає в Ізраїлі, що підтверджується копією паспорта номер НОМЕР_1 від 25.11.2013 року. 05 вересня 2003 року позивачці виповнилось 55 років. Відповідно до наданого відповідачем розрахунку стажу загальний стаж ОСОБА_1 складає 31 рік 4 місяці 6 днів. 21 грудня 2016 року через уповноваженого представника позивач звернулась до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додано наступні документи: копія та оригінал довіреності, оригінал та копія паспорта із зазначенням в ньому картки платника податків, оригінал та копія трудової книжки та вкладишу, заява про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок, оригінал та копія паспорта представника. Рішенням від 29 грудня 2016 №41 позивачу відмовлено в призначенні пенсії з мотивів того, що ОСОБА_1 постійно проживає за межами України в Ізраїлі, реєстрація місця проживання на території України відсутня.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії з підстави її проживання за межами України, оскільки призначення пенсії не може ставитись в залежність від місця проживання громадянина. У задоволенні позову про призначення пенсії з урахуванням стажу та заробітної плати суд першої інстанції відмовив, вважаючи такі вимоги передчасними, оскільки позивачем довідка про заробітну плату не надавалась. Позовні вимоги в частині призначення пенсії з урахуванням підвищення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд першої інстанції також не задовольнив, оскільки відповідний розрахунок відповідачем не проводився, інші дані у суду відсутні. Також, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не має права на підвищення пенсії, передбаченого ч. 3 ст. 29 Закону України«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки за даними трудової книжки позивача, з останнього місця роботи її звільнено 01.06.2001 року, тобто до досягнення нею пенсійного віку 55 років, інші дані у суду відсутні.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність Рішення № 41 від 29 грудня 2016 року про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком. Так, згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Отже, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України. Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, ОСОБА_1, яка є громадянкою України, має право користуватися своїми конституційними правами, в тому числі, правом на пенсійне забезпечення, незалежно від країни свого проживання.

При постановлені судового рішення в цій частині, суд першої інстанції помилково вказав на те, що спірне Рішення № 41 прийнято Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів, зазначене Рішення приймалось Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя, про що також вказував позивач у позовній заяві (а.с.5, 8). Відтак, визнанню протиправним та скасуванню за наведених вище підстав підлягає Рішення № 41 від 29 грудня 2016 року, прийняте Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя.

Крім того, колегія суддів вважає, що позивачем та судом першої інстанції обрано не вірний спосіб відновлення порушених прав позивача. Зобов'язуючи Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, як непрацюючому пенсіонеру, з 11 жовтня 2017 року, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що підставою для прийняття спірного Рішення № 41 вказана обставина постійного проживання ОСОБА_1 за межами України в Ізраїлі та відсутності реєстрації місця проживання на території України (а.с.8). При цьому, перевірка наявності обов'язкових умов, а також документів, необхідних для призначення пенсії за заявою позивача, територіальним органом Пенсійного фонду України не здійснювалась.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статтей 40-44 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" органи пенсійного фонду зобов'язані розглядати та перевіряти відповідність поданих для призначення пенсії документів. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Таким чином, після скасування Рішення № 41 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з підстави її постійного проживання за межами України, Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя (яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя згідно постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 21.12.2016 року) повинно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 грудня 2016 року та додані до неї документи ( у тому числі трудову книжку) та вирішити по суті питання про призначення пенсії за віком, незалежно від місця її проживання.

Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права - Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині зобов'язання відповідача призначити пенсію ОСОБА_1 без дотримання вимог щодо перевірки документів, встановлення обставин наявності віку, стажу, заробітної плати (як обов'язкової складової для розрахунку розміру пенсії за віком), колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскарженого судового рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування Рішення № 41 від 21 грудня 2016 року, прийнятого Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя. Спосіб відновлення порушених прав полягає у зобов'язанні Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя (яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя згідно постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 21.12.2016 року) розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 грудня 2016 року та додані до неї документи ( у тому числі трудову книжку) та вирішити по суті питання про призначення пенсії за віком, незалежно від місця її проживання.

У задоволенні позовної вимоги про призначення та виплату пенсії за віком з урахуванням страхового стажу, заробітної плати та підвищення розміру пенсії колегія суддів відмовляє з огляду на її передчасність.

Враховуючи викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 рокув адміністративній справі №808/1332/18 - скасувати та ухвалити нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя №41 від 29.12.2016 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 - визнати протиправним та скасувати.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 грудня 2016 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення по суті заяви.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 листопада 2018 року та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 3 частини 6 статті 12 та

пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Суховаров