Справа № 140/2219/18
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року ЛуцькСправа № 140/2219/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старовижівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Старовижівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі Старовижівське ОУ ПФУ Волинської області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у припиненні пенсійних виплат позивачу та зобовязання поновити пенсійні виплати для пенсіонера ОСОБА_1 з серпня 2018 року включно, до моменту прийняття судового рішення у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку у Старовижівському ОУ ПФУ Волинської області, як одержувач пенсії за віком та має статус внутрішньо переміщеної особи переселенця, оскільки проживав у населеному пункті м. Стаханов Луганської області, яке на даний час перебуває у зоні проведення АТО та є тимчасово окупованою територією. Проте, з серпня 2018 року включно, відповідач припинив виплати пенсії для позивача. З приводу призупинення пенсійних виплат, представник позивача звернувся з письмовим запитом до відповідача, в якому просив вказати причини припинення пенсійних виплат та про їх поновлення. На даний запит було надано відповідь, зі змісту якої вбачається, що підставою припинення пенсійних виплат стала тривала відсутність позивача за місцем реєстрації в якості внутрішньо переміщеної особи та скасування довідки внутрішньо переміщеної особи. Представник позивача зазначає, що постанова КМУ №365 від 08.06.2018 щодо порядку виплати пенсії тимчасово переміщеним особам звужує права позивача на отримання пенсії, а тому не може бути підставою для припинення пенсійних виплат в залежності від місця проживання та соціального статусу.

Представник позивача вважає, що дії відповідача є неправомірними, а тому просить визнати таку бездіяльність відповідача протиправною та зобовязати відповідача поновити пенсійні виплати для позивача з серпня 2018 включно до моменту прийняття судового рішення по справі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 27.11.2018 №4517/06-20 відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки згідно з довідки Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації від 05.07.2017 №1514/01/2-17 скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої на імя позивача від 28.03.2016 №111. А тому, враховуючи дану обставину, підстав для нарахування та виплати пенсії позивачу у відповідача немає (а.с.23-24).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком, про що свідчить пенсійне посвідчення від 27.11.2013 №, видане Пенсійним фондом України (а.с.9).

Відповідно до затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», м. Стаханов включене до цього Переліку.

28.03.2016 позивачу було видано довідку, про взяття на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, а саме: з міста Стаханов до села Якушів, за адресою вулиця Лесі України, 15, що підтверджується копією довідки Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області від 28.03.2016 №111 (а.с.10).

В квітні 2016 року ОСОБА_1 було взято на облік в Старовижівському ОУ ПФУ Волинської області як одержувача пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Листом від 09.03.2017 №560/03/2-17 Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області повідомило Старовижівське ОУ ПФУ Волинської області, що за результатами розгляду подання, з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сімї внутрішньо переміщених осіб, комісія прийняла рішення призупинити виплату соціальних виплат ОСОБА_1 (а.с.50).

19.06.2017 та 05.07.2017 позивач звертався до відповідача з заявами поновити йому виплату пенсії, так як він постійно проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку на правах приватної власності, але без реєстрації (а.с.55, 57). Крім того, в матеріалах справи наявна довідка №933 від 19.06.2018 видана Забродівською сільською радою Ратнівського району Волинської області про те, що ОСОБА_1 на правах приватної власності має житловий будинок в селі Якушів, по вулиці Лесі Українки, 40, Ратнівського району, Волинської області і проживає в ньому без реєстрації (а.с. 58).

Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області видала позивачу довідку від 05.07.2017 №1514/01/2-17 про те, що відповідно до статті 12 пункту 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», за його заявою від 05.07.2017 скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за №111 від 28.03.2016 (а.с. 56).

Листом від 17.07.2017 №1615/03/2-17 Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області повідомило Старовижівське ОУ ПФУ Волинської області, що за результатами розгляду подання комісія прийняла рішення поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017 (а.с. 54).

Також, листом від 17.08.2018 №3181/02-20 Старовижівське ОУ ПФУ Волинської області повідомило позивача про припинення виплати пенсії з 01.08.2018 у звязку з відсутністю реєстрації по місцю фактичного проживання, паперової пенсійної справи та довідки особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території (а.с. 62)..

На адвокатський запит адвоката ОСОБА_2 від 19.09.2018, надісланий на адресу відповідача про надання інформації про причину зупинення пенсійних виплат позивачу, Старовижівське ОУ ПФУ Волинської області листом від 05.10.2018 №3804/06-20 повідомило, що за інформацією Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області від 05.07.2017 №1514/01/2-17 дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої ОСОБА_1 скасовано. Для відновлення виплати пенсії позивачу та визначення статусу внутрішньо переміщеної особи необхідно звернутися до органу соціального захисту населення за місцем проживання, з метою отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки (а.с.14).

Представник позивача вважає такі дії відповідача щодо припинення виплати пенсії протиправними, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

22.11.2014 року набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 1 Закону №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону №1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до статті 7 Закону №1706-VII, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Згідно зі статтею 14 Закону №1706-VII внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Отже, спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи, та не є окремим конституційно-правовим статусом особи.

Однак, реєстрація особи як внутрішньо переміщеної надає можливість державним органам врахувати її особливі потреби. Серед таких особливих потреб - доступ до належного житла та правової допомоги, доступ до спеціальних державних програм, зокрема адресних програм для внутрішньо переміщених осіб, тощо. Статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».

Згідно із пунктом 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 01.10.2014 року, довідка діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

З матеріалів справи судом встановлено, що як на підставу припинення здійснення позивачу пенсійних виплат територіальний орган Пенсійного фонду посилається на інформацію Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області від 05.07.2017 №1514/01/2-17 про те, що дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої ОСОБА_1 скасовано відповідно до статті 12 пункту 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 28.03.2016 №111, зокрема рішення про її скасування.

В той же час, преамбулою Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 встановлено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Статтею 5 Закону №1058-IV визначено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначається, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Отже, положення даного Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Тому, правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», можуть застосовуватись за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Враховуючи те, що відповідно до частини 3 статті 4 Закону №1058-IV умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат не можуть регулюватися підзаконними актами.

Частиною 1 статтею 49 Закону №1058-IV визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною 1 статті 49 Закону №1058-IV є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Відповідач у листі від 17.08.2018 №3181/02-20 повідомив позивача про припинення виплати пенсії з 01.08.2018 у звязку з відсутністю реєстрації по місцю фактичного проживання, паперової пенсійної справи та довідки особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території. У листі від 05.10.2018 №3804/06-20 відповідач як на підставу припинення виплати пенсії позивачу, посилався на інформацію Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Однак, суд зазначає, що таких підстав для припинення виплати пенсії як у звязку з відсутністю реєстрації по місцю фактичного проживання, паперової пенсійної справи та довідки особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території статтею 49 Закону №1058-IV не передбачено.

В даному ж випадку, доказів існування визначених статтею 49 Закону №1058-IV підстав для припинення виплати пенсії позивачу, відповідачем не надано.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Однак, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов'язки повинні визначатися виключно законами, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта.

При цьому, суд вказує на пріоритетність застосування вимоги статті 49 Закону №1058-IV, оскільки постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними нормативно-правовими актами, які обмежують встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

Аналіз застосованих відповідачем підзаконних нормативно-правових актів свідчить, що вони суперечать положенням норм діючих законів, які регламентують пенсійне забезпечення позивача, та безпідставно були прийняті до уваги відповідачем при вирішенні питання щодо припинення пенсійних виплат.

Отже, припиняючи нарахування та виплату позивачу пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії.

При цьому, суд зазначає, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом про поновлення виплати пенсії, право на яку відповідачем не заперечується, однак було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, виплата пенсії позивачу підлягає поновленню з моменту її припинення.

Відповідна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 03.05.2018 у зразковій справі № 805/402/18 (провадження № Пз/9901/20/18), висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 3 статті 291 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Адміністративний суд покликаний захищати осіб від порушень їх прав з боку суб'єктів владних повноважень. Обов'язковим елементом правопорушення є негативні для особи наслідки у вигляді невизнання, обмеження або перешкоджання у реалізації її реальних прав, свобод або інтересів, які настають внаслідок протиправних дій або рішень суб'єктів владних повноважень.

При вирішенні питання про визначення конкретного способу відновлення порушеного права у спірних правовідносинах враховано, що відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Разом з тим, за змістом вимог вказаної норми суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Виходячи із наданих пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправною бездіяльність Старовижівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_1 з 01 серпня 2018 року.

Разом з тим, на думку суду, оскільки рішенням суду визнано протиправною бездіяльність щодо припинення пенсійних виплат, а отже задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав та законних інтересів позивача є зобов'язати Старовижівське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області поновити пенсійні виплати ОСОБА_1 з 01 серпня 2018 року включно.

Відповідно частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність своїх дій щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 243 - 246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Старовижівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_1 з 01 серпня 2018 року.

Зобовязати Старовижівське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області (44400, Волинська область, селище міського типу Стара Вижівка, вулиця Незалежності, будинок 42, ) поновити пенсійні виплати ОСОБА_1 (адреса реєстрації в якості внутрішньо переміщеної особи 44162, Волинська область, Ратнівський район, село Якушів, вулиця Лесі Українки, будинок 15, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з 01 серпня 2018 року включно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський