Справа № 817/1590/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Недашківська К.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1569/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року у справі № 817/1590/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ :

11.06.2018р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними, зобов'язання зарахувати до страхового стажу період трудової діяльності у ЗАТ «Рівненський ливарний завод» за період з 01.03.2012р. по 28.02.2013р.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.07.2018р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.07.2018р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України. Згідно ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку у Рівненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

03.04.2018р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про зарахування періоду роботи з 01.03.2012р. - 28.02.2013р. в ЗАТ «Рівненський ливарний завод» до страхового стажу та зробити відповідний перерахунок пенсії із врахування даного періоду роботи.

Проте, пенсійний орган відмовив ОСОБА_2 у зарахуванні спірного періоду роботи оскільки,за період з 01.03.2012р. по 28.02.2013р. страхувальником ЗАТ «Рівненський ливарний завод» страхові внески не сплачено а тому, вказаний період роботи не може бути зарахований до страхового стажу для обчислення пенсії.

ч.1 та ч.2 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, яке гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій тощо.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

ст. 1 даного Закону термін «страховий стаж» визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений ч.1 ст.24 цього ж Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески визначені ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у ст.11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Вказане підтверджується ст.15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначає, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст.14 цього Закону, а саме до них відносяться підприємства - роботодавці.

Механізм обов'язкового пенсійного страхування передбачає відповідні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних справ. Зокрема, згідно із ч.1 ст.16 Закону, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку, тощо.

ч.2 ст.20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 даного Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов'язковій сплаті. Однак, застраховані особи без сприяння державних органів позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що, фактично, у випадку неповної сплати, означатиме порушення рівності їх прав на призначення пенсії при інших рівних умовах.

Зокрема, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 у спірний період з 01.03.2012 р. - 28.02.2013 р. працював на ЗАТ «Рівненський ливарний завод», позивачу нарахована заробітна плата, що підтверджено випискою з особового рахунку ЗАТ «Рівненський ливарний завод» та з даної заробітної плати в цей період були утримані страхові внески .

Проте, за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 (Форма ОК-5) страхові внески з 01.03.2012 р. - 28.02.2013 р. ЗАТ «Рівненський ливарний завод» до Пенсійного фонду України не сплачені оскільки, згідно ухвали господарського суду Рівненської області від 30.01.2018 у справі №5019/2862/11 ЗАТ «Рівненський ливарний завод» як юридична особа ліквідована, вимоги усіх кредиторів визнано погашеними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що факт відсутності в персоніфікованому обліку конкретно по ОСОБА_2 відомостей про сплату страхових внесків ніяким чином не може вплинути на обсяг пенсійних прав останнього оскільки, це право не може бути порушено тільки з підстав неналежного виконання обов'язків страхувальником - ЗАТ «Рівненський ливарний завод». Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене підприємством. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

При цьому, позивач, як застрахована особа, не повинна нести відповідальність за порушення страхувальником законодавства та його обов'язку зі сплати страхових внесків, підтвердженням чого є ст.61 Конституції України, яка встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а відповідно ніхто не повинен нести відповідальність за порушення здійснені іншими особами.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову оскільки, неповна сплата підприємством страхових внесків в даному випадку призвела до порушення принципу рівності особи перед законом, а пенсійні органи не вжили дієвих заходів для забезпечення гарантованого державою права на трудову пенсію (її перерахунок) позивача.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року у справі № 817/1590/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів після набрання постановою законної сили.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.С. Затолочний

Суддя З.М. Матковська

Постанова складена в повному обсязі 07.12.2018р.