Справа № 0440/7100/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2018 року Справа № 0440/7100/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Р.І.С." до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Р.І.С." до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому позивач з врахуванням заяви про зміну (уточнення) позовних вимог просить: - визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 27.08.2018 р. №4831-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «А.Р.І.С.».
20.09.2018 р., разом із адміністративним позовом, від позивача надійшла заява про забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу вчиняти дії щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «А.Р.І.С.» на підставі спірного наказу до ухвалення рішення по цій справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 р. по цій справі, з підстав відсутності доказів, які підтверджують необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у адміністративній справі було відмолено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 року відкрито провадження по справі за вищезазначеним позовом та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. У вказаній ухвалі відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
16.10.2018 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній зазначає, що отримання податкової інформації та направлення запитів контролюючими органами регламентовано ст. 73 Податкового кодексу України, при цьому, чинним законодавством не передбачено обовязок контролюючого органу зазначати у запиті, аналіз якої саме податкової інформації став підставою для направлення запиту; виконання контролюючим органом п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України надає останньому право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки. З урахуванням вищезазначеного ГУ ДФС у Дніпропетровській області вважає безпідставним обґрунтування позовної заяви такими обставинами. При винесенні оскаржуваного наказу відповідач діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, у звязку з чим просив суд у задоволенні позову відмовити.
В судовому засіданні 19.10.2018 року оголошено перерву до 29 жовтня 2018 року.
23.10.2018 р. від представника позивача - ОСОБА_3 надійшла заява про зміну (уточнення) позовних вимог.
Крім того, 23.10.2018р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначив, що основним аргументом позовної заяви є відсутність у відповідача законодавчих підстав для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, відповідно до пп. 78.1.1. п.78.1. ст., 78 Податкового кодексу України. Відповідачем не зазначено жодного конкретного можливого порушення ТОВ «А.Р.І.С.» податкового або іншого законодавства України, у зв'язку з чим відсутні підстави для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, що свідчить про протиправність прийнятого наказу.
29.10.2018 р. від відповідача надійшли пояснення разом із додатковими доказами.
В судовому засіданні 29.10.2018 року оголошено перерву до 27 листопада 2018 року.
27 листопада 2018 року на підставі ч. 7 ст. 181 КАС України розпочався розгляд справи по суті.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні.
Заслухавши представників сторін, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, зясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, судом встановлено наступне.
Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Товариство з обмеженою відповідальністю "А.Р.І.С." зареєстроване 16.12.1994р. Основний вид діяльності виробництво інших гумових виробів.
Зі змісту вказаного запиту вбачається, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області отримано вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2017 року по справі №759/8762/17, відповідно до якого ОСОБА_5 було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 та ч. 2 ст. 205-1 КК України, а саме внесення ОСОБА_5 до документів ТОВ «Лайф Дейз» завідомо неправдиву інформацію про своє волевиявлення щодо повноважень засновника та директора вказаної юридичної особи, хоча не мав наміру здійснювати фінансово господарську діяльність. Як службова особа вказаної юридичної особи, усвідомлював, що його реквізити використовуються для прикриття злочинної діяльності іншими особами. Оскільки вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2017 року ТОВ «Лайф Дейз» визнано фіктивним, неможливо підтвердити правомірність віднесення сум до складу податкового кредиту та до складу валових витрат по взаємовідносинам з даним контрагентом та запропоновано позивачу надати пояснення та документальне їх підтвердження з примірним переліком документів стосовно здійснення господарських операцій ТОВ "А.Р.І.С." з ТОВ Лайф Дейз за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року. Запит підписано в.о. заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області та скріплено печаткою.
Не погодившись з прийняттям вищевказаного наказу про проведення перевірки позивач звернувся до суду із даними позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, компетенція контролюючих органів, повноваження і обовязки посадових осіб фіскальних органів під час здійснення податкового контролю, врегульовано положеннями Податкового кодексу України (далі ПК України).
У відповідності до п.п.19-1.1 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України, контролюючі органи здійснюють, зокрема, адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
Відповідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших субєктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу,та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Зазначений запит оформлений на бланку контролюючого органу, підписаний керівником зазначеного органу та скріплений печаткою, містить в собі підстави для надіслання запиту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати. Запит містив обґрунтовані підстави для його надіслання: у ньому зазначені порушення, допущені позивачем (пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.135.1. ст. 135, п.137.1. ст. 137, 192.1. ст.192, пп."а" п. 198.1, абз. перший п.198.3 ст.198, ПК України від 2 грудня 2010 року №275 5-VI (зі змінами та доповненнями), Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом міністерства фінансів України від 233 вересня 2014 року, ч.І ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-ХІУ, п.п.2.1, 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затв. наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/7004), із зазначенням інформації, яка це підтверджує, що відповідає приписам п.73.3 ст.73 ПК України та п.12 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затв. постановою КМ України № 1245 від 27.12.2010.
Абзацом 3 п. 73.3 ст. 73 ПК України передбачено, що письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:
1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:
1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;
2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;
3) печатку контролюючого органу (абзац 2 п. 73.3 ст. 73 ПК України).
Позивачем не надано документів, які підтверджують придбання товару/послуг/робіт у ТОВ «ЛАЙФ ДЕЙЗ».
Відповідно до п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками(найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і повязані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1, пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обовязковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
При цьому слід зауважити, що ненадання (надання не в повному обсязі) запитуваних податковим органом документів (пояснень), так само, як і надання їх поза межами стоку, встановленого Податковим кодексом України, є підставою для призначення документальної позапланової виїзної перевірки.
Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка міститься у постанові від 27 січня 2015 р. у справі № 21-425а14, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.
За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень та їх документальних підтверджень. Якщо податковий орган вважає, що ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.
За приписами п. 78.4 статті 78 Кодексу про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Згідно висновків Верховного суду, викладених ним у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 813/4692/17, окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки не повинні розглядатися як підстава для визнання наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу можна ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.
Отже, з наведених норм діючого законодавства вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.
У контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень; якщо ж ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.
Вищевикладене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2018 року по справі № 820/2889/15.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 07 листопада 2018 року у справі №П/811/824/17, наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків. Щодо результатів реалізації прав, що випливають із вказаного наказу, податковим органом складається, в тому числі, акт перевірки.
До матеріалів справи позивачем був наданий акт перевірки від 04.10.2018 р., здійсненої на підставі спірного наказу, з якого вбачається, що наказ вичерпав свою дію (висновки перевірки не є предметом розгляду по цій справі).
Крім того, у своєму позові позивач посилається на постанову Верховного Суду від 27 лютого 2018 року по справі №802/1853/16-а, в якій зазначено, що сам факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили.
Однак суд звертає увагу, що позивач, не надавши на запит документів, позбавив контролюючий орган можливості здійснити комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, КАС України, суд,-
ВИРІШИВ:
Визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 27.08.2018 р. №4831-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «А.Р.І.С.» в частині проведення перевірки за період діяльності з 01.01.2015р. по 31.12.2015р.
В іншій частині позовних вимог, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 07 грудня 2018р.

.

Суддя ОСОБА_1