Справа № 0540/8592/18-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

29 листопада 2018 р. Справа №0540/8592/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про зобов'язання прийняти наказ про надання земельної ділянки ОСОБА_1 в довгострокову оренду строком на 14 років із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, загальною площею 11,3197 га ріллі для ведення фермерського господарства на території Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області за межами населених пунктів (кадастровий номер НОМЕР_2), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про зобов'язання прийняти наказ про надання земельної ділянки ОСОБА_1 в довгострокову оренду строком на 14 років із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, загальною площею 11,3197 га ріллі для ведення фермерського господарства на території Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області за межами населених пунктів (кадастровий номер НОМЕР_2).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач 09 вересня 2013 року звернувся до Головного управління Держземагенства у Донецькій області із клопотанням про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 11,3000 га ріллі в довгострокову оренду.

Наказом Головного управління Держземагенства у Донецькій області від 27 березня 2014 року № ДЦ/:03:000/00000781 позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки строком на 14 років.

29 грудня 2014 року висновком міськрайонного управління Держземагенства у м. Красний Лиман та Краснолиманському району Донецької області № 154 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області за межами населених пунктів.

Позивач декілька разів звертався до відповідача з клопотаннями про затвердження проекту землеустрою та прийняття рішення про надання земельної ділянки в довгострокову оренду. Щоразу відповідач відмовляв позивачу та повертав проекти на доопрацювання, що послужило причиною звернення до суду.

Рішеннями Донецького окружного адміністративного суду відповідача зобов'язано затвердити проект землеустрою. Враховуючи, що проект землеустрою затверджений наказом відповідача, проте, земельна ділянка не передана позивачу в оренду, останній був вимушений звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29 жовтня 2018 року.

29 жовтня 2018 року розгляд справи відкладено на 14 листопада 2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року відкладено розгляд справи на 29 листопада 2018 року.

Представник позивача ОСОБА_2 до суду з'явився, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Кононенко І.Ю. також до суду з'явилася, заперечувала проти позовних вимог, відповідно до наданого письмового відзиву від 29.10.2018 року (а.с. 76-78). Причиною незгоди з позовними вимогами вказує те, що згідно наказу від 23.03.2014 № ДЦ/:03:000/00000781 позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту.

Відповідно до пункту 2 цього наказу ОСОБА_1 зобов'язано протягом року розробити і погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробити та подати на погодження технічну документацію з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, подати погоджений проект землеустрою та витяг з технічної документації щодо нормативно-грошової оцінки земельної ділянки до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

У разі невиконання вказаних вимог згідно пункту 3 вказаного вище наказу, наказ вважається таким, що втратив чинність.

Позивач декілька разів звертався до відповідача, при цьому зауваження ним не були виправлені, тому відповідно до частини 13 статті 123 Земельного кодексу України йому було відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про землеустрій» розробники документації із землеустрою зобов'язані виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладання договору.

Крім того, відповідно до статті 22 Закону України «Про землеустрій» рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк.

Статтю 22 доповнено частиною другою, згідно з Законом № 497-VIII від 02.06.2015 року.

Наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 23.03.2014 № ДЦ/:03:000/00000781 було видано до вступу цієї правки в силу. Закон зворотної дії не має.

Відповідно до наведеного, відповідач вважає один рік достатнім терміном для замовлення, виготовлення та подання на погодження проект землеустрою.

На виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 19.07.2018 року відповідач повторно розглянув проект землеустрою та повідомив ОСОБА_1 про не усунення недоліків. Також зауважено, що згідно відомостей Національної кадастрової карти (програмного забезпечення Державного земельного кадастру), інформація щодо спірної земельної ділянки відсутня.

З зазначених причин проект землеустрою знов було повернено позивачу.

У 2016 році до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області звернулися громадяни ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, яким було надано дозволи, про що відповідачем прийнято відповідні накази (а.с. 79-84).

Отже, спірну земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 поділено на шість земельних ділянок, що підтверджується наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 20 жовтня 2016 року № 2216-СГ (а.с. 85) та визначено кожній свій кадастровий номер.

31 січня 2017 року наказами № 183-СГ, № 184-СГ, № 198-СГ, № 199-СГ та наказами від 01 лютого 2017 року № 205-СГ, № 208-СГ громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно та надано безоплатно у власність земельні ділянки (а.с. 86-91).

Відповідач зазначає, що громадяни ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зареєстрували права власності на спірну земельну ділянку, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 92-109), а також передали землю у строкове платне користування на 7 років ТОВ «Агро-Лиман».

Згідно з даними Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 на сьогодні відсутня.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у позові.

Суд дослідивши матеріали справи і пояснення представників позивача і відповідача, зазначає, що на день подання позову між сторонами виник саме спір про право на оренду земельної ділянки позивачем, яка в дійсний час знаходиться у власності шести громадян та який має розглядатися за правилами Цивільно-процесуального кодексу України.

Таким чином, даний спір хоча й заявлений до суб'єкта владних повноважень, який згідно з законом має надавати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та затверджувати такі проекти, проте, дані дії відповідача стосовно позивача закінчилися на певному етапі їх правовідносин. Саме до цього часу спір мав характер публічно-правового. З 2016 року спірна земельна ділянка розподілена на шість, які на праві власності належать шести громадянам, кожній з яких присвоєний окремий кадастровий номер.

Таким чином, в дійсний час між сторонами виникли спірні правовідносини стосовно права на одну й ту ж земельну ділянку за межами населеного пункту.

Даних щодо скасування правоустановчих документів на землю за громадянами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 матеріали справи не містять.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У розумінні пункту 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами пункту 1 частини сьомої статті 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З огляду на те, що спірні правовідносини пов'язані зі спором стосовно земельної ділянки, яка належить іншим громадянам на праві власності, цей спір не є публічно-правовим, а випливає з цивільно-правових відносин і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно вимог до ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Абзацом другим частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п'ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 9, 47, 238, 239, 248, 256, 293, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 85102, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Європейська, буд. 13, ) про зобов'язання прийняти наказ про надання земельної ділянки ОСОБА_1 в довгострокову оренду строком на 14 років із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, загальною площею 11,3197 га ріллі для ведення фермерського господарства на території Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області за межами населених пунктів (кадастровий номер НОМЕР_2).

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, не допускається.

Повний текст ухвали складено та підписано 04 грудня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Голубова Л.Б.