Справа № 826/5834/15
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5834/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Степанюка А.Г., Мельничука В.П.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року, суддя Аблов Є.В., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства доходів і зборів України, треті особи: Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, Міністерство юстиції України про скасування наказу та поновлення на посаді,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства доходів і зборів України, треті особи: Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, Міністерство юстиції України, в якому просила:

- скасувати наказ Міністерства доходів і зборів України від 12.03.2015 року №166-0 «Про звільнення ОСОБА_2» з посади першого заступника начальника Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України;

- зобов'язати Міністерство доходів і зборів України поновити ОСОБА_2 на посаді першого заступника начальника Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України;

- зобов'язати Міністерство доходів і зборів України інформувати Міністерство юстиції України про вилучення з Реєстру відомостей про ОСОБА_2, як особу щодо якої застосовано положення Закону України "Про очищення влади".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2015 року зупинено провадження в даній адміністративній справі до розгляду і прийняття рішення Конституційним судом України у конституційному провадженні щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, шостої статті 1, частини першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади».

22 червня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про поновлення провадження у даній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення провадження в адміністративній справі №826/5834/15 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання про поновлення провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідчача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2015 року зупинено провадження в даній адміністративній справі до розгляду і прийняття рішення Конституційним судом України у конституційному провадженні щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, шостої статті 1, частини першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади».

22 червня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про поновлення провадження у даній справі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення провадження в адміністративній справі №826/5834/15 суд першої інстанції виходив з того, що висновки, викладені в рішенні суду конституційної юрисдикції, матимуть значення для захисту конституційних прав і свобод позивача, а тому справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства доходів і зборів України, треті особи: Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, Міністерство юстиції України про скасування наказу та поновлення на посаді неможливо розглянути до вирішення Конституційним судом України справи (об'єднаної в одне конституційне провадження) за конституційним поданням Верховного Суду України і 47 народних депутатів України про відповідність Конституції України окремих положень Закону України «Про очищення влади».

Колегія суддів не погоджується з такими доводами суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 156 КАС України (у редакції чинній до 15.12.2017 року) визначено випадки обов'язкового зупинення провадження в справі.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 156 КАС України (у редакції чинною до 15.12.2017 року) суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Вищевказана норма передбачає обов'язок суду зупинити провадження у справі у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої справи у взаємопов'язаному спорі, що розглядається іншим судом. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються іншим судом, впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, тобто мають преюдиціальне значення для даної справи та не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно у даній справі. Тобто йдеться про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом про звільнення її посади з посади першого заступника начальника Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України відповідно до Закону України «Про очищення влади», пункту 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю.

Проте, у оскаржуваній ухвалі про відмову у задоволенні клопотання про поновлення провадження в адміністративній справі №826/5834/15, судом першої інстанції не наведено, в чому полягає вплив та взаємопов'язаність справи, що розглядається Конституційним Судом України, на розгляд даної адміністративної справи.

Крім того, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не вмотивовав зв'язок між очікуваними висновками рішення суду конституційної юрисдикції за наслідками розгляду згаданих вище конституційних подань та предметом спору; не конкретизовано, чому з огляду на характер заявлених вимог неможливо розглянути справу без попереднього її розгляду в порядку конституційного судочинства; не зазначено, чому зібрані у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції про зупинення провадження у справі є передчасними, оскільки зупиняючи провадження у даній справі, суд не розпочав розгляд справи по суті та не дослідив належним чином обставини справи, а тому був позбавлений можливості встановити причинно-наслідковий зв'язок між наданими позивачем доводами та положеннями Закону України «Про очищення влади» № 1682-VІІ, що розглядаються в порядку конституційного провадження.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу по суті, може повернутись до питання зупинення провадження, якщо ним буде встановлено та належним чином обґрунтовано необхідність застосування норм Закону № 1682-VІІ при вирішенні позовних вимог ОСОБА_2.

Крім того, згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

До правовідносин у даній справі підлягають застосуванню положення Кодексу законів про працю України та Закону України «Про очищення влади». Зазначений Закон є чинним та діє на теперішній час.

Згідно із частиною другою статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, рішення Конституційного Суду України суттєво не вплине на рішення суду у даній справі.

Отже, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення провадження у даній справі та відмова у поновлення провадження у справі № 826/5834/15 є помилковими.

З огляду на встановлене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанцій про відмову в поновленні провадження, є помилковим, а відповідна ухвала такою що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до цього ж суду.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, в редакції від 15 грудня 2017 року, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно ч. 3 ст. 312 КАС України, в редакції від 15 грудня 2017 року, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року скасувати, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства доходів і зборів України, треті особи: Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, Міністерство юстиції України про скасування наказу та поновлення на посаді направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Степанюк А.Г.

Мельничук В.П.

Повний текст виготовлено: 05 грудня 2018 року.