Справа № 813/4629/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1121/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у справі № 813/4629/17 (головуючий суддя Крутько О.В., час ухвалення 12:31 год., м. Львів, повний текст складений 11.06.2018) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

12 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: а) визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови йому (ОСОБА_1) у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 0,1000 га на території Зубрянської сільської ради Пустомитівського району, оформленої листом від 02.11.2017 року №А-12725/0-8325/6-17 ,,Про розгляд клопотання";

б) зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 0,1000 га на території Зубрянської сільської ради Пустомитівського району.

Рішенням від 31 травня 2018 року Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив частково.

Визнав протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 0,1000 га на території Зубрянської сільської ради Пустомитівського району, викладену у листі №А-12725/0-8325/6-17 від 02.11.2017 року.

Зобов'язав Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.10.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтованою площею 0,1000 га на території Зубрянської сільської ради Пустомитівського району.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення незаконним та підлягаючим скасуванню у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі також зазначає, що відмова відповідач з підстав недодержання вимог постанови КМУ від 07.06.2017 № 413 у свою чергу кореспондується із вимогами ч. 7 ст. 118 ЗК України, що визначає невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції при розгляді справи та винесенні рішення в неналежний спосіб надав правову оцінку доводам відповідача стосовно застосування норм земельного законодавства при розгляді питань пов'язаних із наданням дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок громадянам в межах норм безоплатної приватизації.

Системний аналіз норм статей 116, 118, 121 Земельного кодексу України дає підстави для висновку про те, що за результатами розгляду клопотання про надання дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відповідач приймає одне з таких рішень: дає дозвіл на розроблення відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або інформує про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови, які визначені частиною 7 статті 118 ЗК України.

За результатами розгляду клопотання відповідач надіслав позивачу відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформлену у вигляді листа від 02.11.2017 року №А-12725/0-8325/6-17, з тих підстав, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач, не входить до переліку земельних ділянок, які можливо передати у власність в межах норм безоплатної приватизації у IV кварталі 2017 року.

Підстави відмови відповідач обґрунтував тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413 ,,Деякі питання удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" затверджено стратегію удосконалення механізму управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними.

За вимогами цієї постанови передумовою надання дозволів на розроблення документації із землеустрою та передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації є формування переліку земельних ділянок та визначення площі земельних ділянок, які можуть надаватися в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області, за формулою, відповідно до якої у власність передається не більше 25 % від розміру земельних ділянок, право оренди на які було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу.

На виконання зазначеної постанови КМУ, ГУ Держгеокадастру у Львівській області на офіційному веб-сайті опубліковало інформацію про перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації у IV кварталі 2017 року на території Львівської області.

У вказаному переліку не передбачено виділення земельних ділянок у власність громадянам на території Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області у визначеному на графічних матеріалах позивачем місці розташування бажаної для приватизації земельної ділянки.

Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги доводи відповідача про те, що у цьому випадку, місце розташування земельної ділянки, щодо якої звернувся позивач, не відповідає вимогам нормативно-правових актів, оскільки стосовно саме цієї земельної ділянки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.17 № 413 вирішено не передавати її у власність громадян.

За таких обставин відповідач вважає правомірною відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого позивачем рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі. При цьому надав копію наказу від 05.06.2018 року про передачу Солонківській сільській раді у комунальну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 128,5660 га, до складу яких входить земельна ділянка, на яку претендує позивач.

Крім того, пояснив, що зазначена позивачем земельна ділянка уже надана іншій особі. Тому виконати рішення суду першої інстанції буде неможливо.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому в силу приписів ч.2 ст. 313 КАС України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є учасником антитерористичної операції, що проводилась на сході України та є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1.

03.10.2017 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства на території Зубрянської сільської ради Пустомитівського району.

02.11.2017 року листом за №А-12725/0-8325/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повідомило позивача про відмову у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відмова обґрунтована тим, що на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Львівській області опубліковано інформацію про перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації на території Львівської області у ІV кварталі 2017 року. Пропонована позивачем до відведення земельна ділянка в даному переліку відсутня, а, відтак, вирішення даного питання по суті, стане можливим після внесення відображеної на картографічних матеріалах земельної ділянки, поданої у клопотанні, до переліку та розміщення її на сайті.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, відмова є протиправною, а посилання відповідача на Стратегію як на нормативний акт, що прийнятий на виконання ЗК України чи іншого закону, що регулює земельні правовідносини є безпідставною.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

За змістом частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до приписів частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави колегії суддів дійти до висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Суд першої інстанції встановив, що підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Головне управлінням Держгеокадастру у Львівській області зазначило, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач у власність для ведення індивідуального садівництва, не входить до переліку земель, сформованого відповідачем відповідно до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними.

Таким чином, наведена підстава відмови не передбачена статтею 118 Земельного кодексу України. До того ж у зв'язку із затвердженням постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 413 Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними Верховна Рада України зміни до Земельного кодексу України не вносила, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не змінювала.

Як вбачається зі змісту Стратегії Міністерство аграрної політики та продовольства разом з Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру мають розробити та внести на розгляд Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк проекти відповідних нормативно-правових актів, спрямованих на реалізацію Стратегії. На момент виникнення спірних правовідносин відповідні нормативно-правові акти не прийняті.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17, від 24 квітня 2018 року у справі №814/1961/17.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності відмови Головного управлінням Держгеокадастру у Львівській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а тому дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Також апеляційний суд залишає без задоволення доводи представника відповідача про неможливість виконання рішення суду першої інстанції, оскільки обставини, на які він посилається виникли після ухвалення рішення судом першої інстанції, а тому не впливають на його правомірність.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги позивача про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у справі № 813/4629/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 07 грудня 2018 року.