Справа № 1240/2819/18
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справi

06 грудня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2819/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач), в інтересах якої звернувся представник позивача ОСОБА_3, до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі відповідач УПФУ в Московському районі м. Харкова), в якому просив суд:

- визнати бездіяльність УПФУ в Московському районі м. Харкова протиправною щодо відмови у виплаті допомоги на поховання та недоотриманої пенсії;

- зобовязати УПФУ в Московському районі м. Харкова виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання громадянина України ОСОБА_4 та недоотриману пенсію громадянина України ОСОБА_4.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач є дружиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 є пенсіонером, перебував на обліку в УПФУ в Московському районі м. Харкова та отримував пенсію за інвалідністю.

З 2016 року відповідач припинив перераховувати до уповноваженого банку пенсійне забезпечення ОСОБА_4, в звязку з чим останнім було недоотримано пенсію за значний період часу. Причин невиконання обовязку з пенсійного забезпечення відповідач не повідомляв.

23.05.2018 ОСОБА_4 помер у м. Луганськ, про що видане свідоцтво про смерть від 18.07.2018 І-ЕД № 524565. Факт смерті громадянина України ОСОБА_4, час та місце смерті встановлений рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 06.07.2018 року по цивільній справі № 431/3428/18.

Позивач звернулася 25.07.2018 до відповідача з заявою щодо виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_4, але 06.08.2018 отримала відповідь відповідача № 593/6-3 з відмовою, що оформлена протоколом про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 31.07.2018 № 192352/144. У цьому протоколі відповідач обґрунтовує відмову у виплаті недоотриманої пенсії не виконанням заявником вимоги подання копій документів, посвідчених нотаріально.

Позивач вимушений був погодитися з вимогами відповідача та направив йому заяву від 27.08.2018 про виплату допомоги на поховання та недоотриманої пенсії з всіма передбаченими у п. 2.22, 2.23 та 2.26 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 нотаріально завіреними документами.

Позивач отримала лист від 07.09.2018 № 705/Б-З з відмовою, що оформлена протоколом про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 05.09.2018 № 192352/144. У зазначеному протоколі своє рішення відповідач обґрунтовує «відсутністю факту спільного проживання» позивача та її чоловіка, так як «згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зазначені різні адреси».

Позивач вважає, що дії відповідача є протиправними, суперечать діючому законодавству України, порушують конституційні права та свободи позивача і змушують його до захисту своїх прав у суді.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю з таких підстав.

ОСОБА_4 перебував на обліку в ОСОБА_2 з 01.08.2014 та одержував пенсію по втраті годувальника по лютий 2016 включно. З березня 2016 року ОСОБА_4 припинено виплату пенсії на підставі Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365.

Відповідно до ОСОБА_5 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 18.07.2018, ОСОБА_4 помер 23.05.2018.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058) та п. 2.26. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), передбачено, що сума пенсії, яка належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у звязку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сімї. Для виплати недоотриманої пенсії у звязку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Члени сімї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Із заявами від 25.07.2018 та від 27.08.2018 позивач звернулася до ОСОБА_2 з проханням виплатити недоотриману пенсію за свого чоловіка ОСОБА_6

Рішеннями ОСОБА_2 у формі протоколу про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 31.07.2018 та від 05.09.2018 відмовлено ОСОБА_1 у виплаті недоотриманої пенсії у звязку із зазначенням різних адрес проживання у довідках про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

За результатами повторного розгляду заяв від 25.07.2018 та від 27.08.2018 ОСОБА_5 та враховуючи розяснення Пенсійного фонду України від 24.07.2018 №84259/02-20, яке надійшло до ОСОБА_2 16.10.2018 вирішено провести нарахування недоотриманої пенсії за померлого чоловіка ОСОБА_6 та запропонувати звернутися з необхідними документами до Регіонального центру послуг для отримання допомоги на поховання.

ОСОБА_2 від 19.10.2018 № 20314/30-02-02 ОСОБА_1 повідомлено, що нарахування недоотриманої пенсії ОСОБА_6 буде здійснено протягом листопада 2018. Для отримання допомоги на поховання заявнику необхідно звернутися з відповідними документами до Регіонального центру адміністративних послуг за адресою: пр.Тракторобудівників, 144, м. Харків, послуга «Прийом документів для перерахунку пенсії». Часи прийому: понеділок - четвер з 9.00 до 18.00, пятниця з 09.00 до 16.45.

Крім того, виплата недоотриманої пенсії померлого та допомога на поховання здійснюється разовим дорученням через поштове відділення згідно Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового звязку, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязку України, наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28.04.2009 № 464/156, постановою правління Пенсійного фонду України від 28.04.2009 № 14-1.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не заперечує проти права ОСОБА_1 на отримання недополученної пенсії та допомоги на поховання.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

По справі вчинені такі процесуальні дії.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу у визначений строк усунути недоліки позовної заяви (арк. спр. 32-33).

Ухвалою суду від 08.10.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 29.10.2018 (арк. спр. 1-2).

29.10.2018 за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 06.12.2018 (арк. спр. 58).

Ухвалою суду від 06.12.2018 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова в частині визнання бездіяльність УПФУ в Московському районі м. Харкова протиправною щодо відмови у виплаті допомоги на поховання та зобовязання УПФУ в Московському районі м. Харкова виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання громадянина України ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування відповідей, зобов'язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.

Сторони в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, просили розглянути справи за їх відсутності (арк. спр. 99, 100).

Відповідно до частини девятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлені такі обставини справи.

23.05.2018 помер ОСОБА_4, який перебував на обліку в УПФУ в Московському районі м. Харкова.

Позивач звернулася до УПФУ в Московському районі м. Харкова із заявою про виплату їй недоодержаної ОСОБА_4 пенсії.

Рішеннями ОСОБА_2 у формі протоколу про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 31.07.2018 та від 05.09.2018 відмовлено ОСОБА_1 у виплаті недоотриманої пенсії у звязку із зазначенням різних адрес проживання у довідках про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

За результатами повторного розгляду заяв від 25.07.2018 та від 27.08.2018 ОСОБА_5 та враховуючи розяснення Пенсійного фонду України від 24.07.2018 №84259/02-20, яке надійшло до ОСОБА_2 16.10.2018 вирішено провести нарахування недоотриманої пенсії за померлого чоловіка ОСОБА_6 та запропонувати звернутися з необхідними документами до Регіонального центру послуг для отримання допомоги на поховання.

Позивач відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на майно.

Вирішуючи питання щодо належності даного спору до адміністративної юрисдикції, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України вказав: фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з &? ;…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?і;…>. Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, встановленим законом.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статі 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи;

Субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб'єкта владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин, до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України Про пенсійне забезпечення, де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно статті 52 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що оскільки грошові кошти недоотриманих соціальних виплат увійшли до спадкового майна, їх отримання регулюється спадковим законодавством.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що не є публічно-правовим спір за участю суб'єкта владних повноважень публічного права, з одного боку, та суб'єкта приватного права - фізичної особи, коли управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на створення, зміну або припинення її цивільних прав. В даному випадку існує спір про право, хоча однією зі сторін у ньому виступає особа публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного законодавства. У спірних правовідносинах у цьому випадку реалізується не публічний, а приватний інтерес.

З огляду на викладене, судом встановлено, що даний спір є цивільним, що не пов'язаний з діями субєктів владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій, отже не є публічно-правовим спором, а справа не відноситься до адміністративної юрисдикції та повинна розглядатися у порядку цивільного судочинства на підставі вимог частиною першою статті 19 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Відповідно до частини другої статті 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Оскільки між позивачем та відповідачем виник спір, який випливає із цивільних правовідносин, а отже спір повинен розглядатись місцевим судом.

Керуючись статтями 2, 4, 19, пунктом 1 частиною першою статті 238, частиною першою статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії.

Розяснити позивачеві право на звернення з даним позовом до місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_7