Справа № 826/19107/16
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Аліменка В.О., при секретарі - Бродацькій І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажсервіс І» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2018 року адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажсервіс І» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будмонтажсервіс І» (надалі за текстом - «ТОВ «Будмонтажсервіс») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення № від 21.11.2016 р. яким позивачеві зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 235 534 грн.; податкового повідомлення-рішення № від 21.11.2016 р., яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 292 4500 грн.; податкового повідомлення-рішення № від 21.11.2016 р., яким визначено суму грошового зобов'язання із сплати податку на доходи фізичних осіб на 13 321 грн.; податкового повідомлення-рішення № від 21.11.2016 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання із сплати військового збору на 792 грн. 91 коп.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що контролюючий орган не дослідив усі первинні документи та дійшов помилкового висновку про заниження податкових зобов'язань.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2018 р. адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 21.11.2016 р., № від 21.11.2016 р., № від 21.11.2016 р. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на не повне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати судове рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити постанову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.11.2016 р.

Зокрема, ТОВ «Будмонтажсервіс» стверджує що ним правомірно не віднесено до безнадійної заборгованості 235 534 грн. 16 коп. по операціям з ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво».

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 19.09.2016 р. по 17.10.2016 р. посадовцями Головного управління ДФС у м. Києві проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Будмонтажсервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 30.06.2016 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 30.06.2016 р.

Результати перевірки оформлено актом № 455/26-15-14-02-03/35876701 від 07.11.2016 р.

Згідно цьому акту позивачем, серед іншого, порушено вимоги ст.ст. 135, 164, 168, 188 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України»), внаслідок чого: завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 235 534 грн.; занижено суму податку на додану вартість на 234 000 грн., занижено податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 7 612 грн.; занижено суму військового збору на 634 грн. 33 коп.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Згідно наданих до перевірки документів та даних бухгалтерського обліку станом на 01.01.2015 р. у позивача обліковується кредиторська заборгованість за договором № 76 від 09.11.2010 р. від постачальника - ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво».

Не дивлячись на те, що строк позовної давності минув, ТОВ «Будмонтажсервіс» не включило зазначену суму до складу доходу.

Також, позивачем занижена база оподаткування податком на додану вартість з постачання товарів/послуг на суму 234 000 грн. за договором субпідряду № 3-01/2011 від 28.03.2011 р. з Консорціумом «Науково-виробниче об'єднання «Укргідроенергобуд».

Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу № 16 від 13.01.2016 р. ТОВ «Будмонтажсервіс» реалізувало ОСОБА_2 автомобіль ВАЗ 21103 за ціною 5 323 грн. 20 коп. при його середньоринковій вартості - 40 000 грн., що призвело до не утримання податку на доходи фізичних осіб у сумі 7 612 грн. та не сплати військового збору в розмірі 634 грн. 33 коп.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято: податкове повідомлення-рішення № від 21.11.2016 р. яким позивачеві зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 235 534 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 21.11.2016 р., яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 292 4500 грн., у тому числі 234 000 грн. за основним платежем та 58 500 за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення № від 21.11.2016 р., яким визначено суму грошового зобов'язання із сплати податку на доходи фізичних осіб на 13 321 грн., у тому числі 7 612 грн. за основним платежем та 5 709 за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення № від 21.11.2016 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання із сплати військового збору на 792 грн. 91 коп. у тому числі 634 грн. 33 коп. за основним платежем та 158 грн. 58 коп. за штрафними санкціями.

Висновки окружного адміністративного суду щодо протиправності податкових повідомлень-рішень № від 21.11.2016 р., № від 21.11.2016 р., № від 21.11.2016 р. позивачем не оспорюються, а відтак, з огляду на положення статті 308 КАС України, колегія суддів не вбачає необхідності у їх перевірці в апеляційному порядку.

Підпункт 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут та надалі норми ПК України у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначає доходи як загальну суму доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України установлено, що об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Підпунктом 135.5.4 пункту 135.4 статті 135 до складу інших доходів віднесено вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Таким чином, оскільки позивач у бухгалтерському обліку самостійно відобразив що станом на 01.01.2015 р. у нього обліковувалась заборгованість перед ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» і ця заборгованість в межах строку позовної давності погашена не була, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.11.2016 р.

Твердження позивача про те, що зазначена заборгованість виникла у зв'язку з виконанням іншого договору, обгрунтовано не взято судом до уваги, оскільки, як вірно зазначив окружний адміністративний суд, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження проведення розрахунків за договором № 76 від 09.11.2010 р.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажсервіс І» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 04 грудня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.О.Аліменко