Справа № 0540/9577/18-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2018 р. Справа№0540/9577/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та часткове скасування податкового повідомлення рішення від 27.06.2018 року № 0-0540 на суму 37172,80 грн.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та часткове скасування податкового повідомлення рішення від 27.06.2018 року № 0-0540 на суму 37172,80 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 липня 2018 року ОСОБА_1 отримав податкове повідомлення рішення від 27.06.2018 року № 0-0540 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Отже, позивач вважає вищезазначене податкове повідомлення рішення незаконними та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в ньому невірно зазначено місце податкової адреси та обєкти нерухомого майна власником яких є позивач. Просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 27.06.2018 року № 0-0540 в частині визначення суми податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки в розмірі 37172,80 грн.

02 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони отримали ухвали про відкриття провадження в справі, що підтверджується поштовими повідомленнями.

12 жовтня 2018 року, через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що згідно бази даних АІС «Податковий блок» у власності ОСОБА_1 рахуються наступні обєкти нерухомого майна: майновий комплекс (реєстраційний номер 25399014) за адресою: м. Маріуполь, вул. Таганрозька, 179, загальною площею 2323,3 кв.м.; житловий будинок (реєстраційний номер 4) за адресою: м. Бердянськ, вул. Леонтьєва, 6г, загальною площею 247,6 кв.м. На підставі вищевказаного позивачу обчислене податкове зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 27.06.2018 року № 0-0540. Отже, відповідач вважає, що його посадові особи діяли виключно на підставі та в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, а тому просить вважати вимоги позивача безпідставними та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Сторонами не були надані клопотання щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Отже, відповідно до ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу за правилами спрощеного провадження.

Дослідивши заяви по суті справи, письмові докази, наявні у справі, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

27 липня 2018 року, ОСОБА_1, отримав податкове повідомлення рішення від 27.06.2018 року № 0-0540 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Перевіривши данні вказані в податковому повідомленні рішенні позивач виявив на його думку недостовірну інформацію, а саме місце його податкової адреси (місце реєстрації) та обєкти нерухомого майна власником яких він є.

13 серпня 2018 року позивач сплатив суму податкового зобовязання за звітний рік з податку на житловий будинок, який розташований за адресою: м. Бердянськ, вул. Леонтьєва, 6г, в сумі 465,14 грн.

В іншій частині податкового зобовязання позивач 22 серпня 2018 року звернувся до заступника начальника Волновасько-Мангушського управління ГУ ДФС в Донецькій області з заявою провести, у відповідності до вимог п. 266.7.3 ст. 266 Податкового кодексу України, звірку даних щодо обєкту розташованого за адресою м. Маріуполь, вул. Таганрозька, 179 та надав відповідні документи на 29 аркушах. 14 вересня 2018 року позивач отримав відповідь на своє звернення за номером № 39446/10/05-99-48-12 від 13.09.2018 року з відмовою в задоволенні проведення перерахунку суми податкового зобовязання.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 22 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує два відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями Податкового кодексу України 01 січня 2015 року, власники об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки.

Спірним питанням в даній справі є встановлення чи наявне вказане нерухоме майно в натурі, чи належить воно саме позивачу та чи є воно будівлями промисловості та є обєктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В основі спірного податкового повідомлення рішення від 27.06.2018 року № 0-0540 та відповіді на звернення позивача, покладено відомості з інформаційних баз даних відповідного органу.

Отримавши відповідь заступника начальника Волновасько-Мангушського управління ГУ ДФС у Донецькій області № 39446/10/05-99-48-12 від 13.09.2018 року позивач звернувся до міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» та замовив послугу щодо проведення інвентаризації нерухомого майна. За результатами якого позивач отримав відповідь про те, що нежитловий комплекс за адресою: м. Маріуполь, вул. Таганрогська, 179 загальною площею 2323,3 м2 знищено.

Відповідно до пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа обєкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування обєктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

База оподаткування обєктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Фізичне знищення нерухомого майна свідчить про відсутність обєкта оподаткування.

Відповідно до пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового Кодексу України, визначено перелік обєктів нерухомості, які не є обєктом оподаткування, до яких віднесено будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Термін промислове підприємство охоплює всі підприємства, які належать до таких галузей економічної діяльності: добувна промисловість, переробна промисловість, будівництво, електроенергія, газ, водопостачання і санітарне обслуговування, транспорт, склади і служби звязку.

Відкрите акціонерне товариство «Маріупольське АТП 11433» було створено у відповідності з рішенням Донецького регіонального відділення Фонду державного майна України від 21.03.1997 року шляхом перетворення Маріупольського державного автотранспортного підприємства № 11433 у відкрите акціонерне товариство, на підставі Постанови ВСУ від 22.11.1996 року № 542/96-ВР.

У відповідності з наказом регіонального відділення Фонду державного майна України від 05.12.1997 року до статутного фонду вказаного відкритого акціонерного товариства згідно акта передачі державного майна було передано майно розташоване за адресою: місто Маріуполь, вул. Таганрозька, 179, в тому числі будівлі підстанції (літ. В-1), будівлі дільниці шино монтажу (літ. О-1), будівлі боксів для ПАРМ (літ. Г-1), будівлі авто мийки (літ. Л-1), будівлі туалету (літ.Д-1), будівлі КПП (літ.Е-1), будівлі котельної (літ. Б-1), будівлі АПК (літ. А-1), будівлі профілакторію (літ. К-2) та інше.

Отже, вказаний комплекс був автотранспортним підприємством та відповідно не є обєктом оподаткування.

В процесі банкрутства ВАТ «Маріупольське АТП 11433», нежитловий комплекс за адресою: м. Маріуполь, вул. Таганрозька, 179 неодноразово продавався з торгів та змінював власників. Рішенням ВГСУ від 22.05.2013 року власником вказаного майна визнано ВАТ «Маріупольське АТП 11433».

Власником вказаного комплексу ОСОБА_1 був зареєстрований на підставі ухвали Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 19.11.2008 року, якою була затверджена мирова угода між ТОВ «Євродизайн» і ОСОБА_1 У відповідності з вказаним рішенням за ОСОБА_1 було визнано право власності на нерухоме майно розташоване за адресою: місто Маріуполь, вул. Таганрозька, 179. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06.10.2009 року вказане рішення було скасовано.

Отже, відповідачем не було враховано ці факти при прийнятті спірного податкового повідомлення рішення.

Відповідно до абз. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Будівельників, 108а/17 код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ) про визнання протиправним та часткове скасування податкового повідомлення рішення від 27.06.2018 року № 0-0540 на суму 37172,80 грн. - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № 0-0540 від 27.06.2018 року в частині визначення суми податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки в розмірі 37172,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (місцезнаходження: місцезнаходження: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Будівельників, 108а/17 код ЄДРПОУ НОМЕР_1), судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тарасенко І.М.