Справа № 815/1012/18
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 р.м. ОдесаСправа № 815/1012/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Коваля М.П.

За участю: секретаря - Пальоної І.М.

представника відповідача - Масловського М.О. (довіреність від 25.01.2018 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 9 липня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії ГУ МВС, яка полягає у нездійсненні перерахунку вислуги років системі МВС та нездійсненні перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби; зобов'язати Ліквідаційну комісію ГУ МВС здійснити перерахунок загального стажу роботи в органах внутрішніх справи, починаючи з 09.08.1993 року та додавши до стажу в 24 роки 01 місяць 18 днів строк вимушених прогулів з 06.11.2015 до 30.11.2017 (2 роки і 24 дні), а також зобов'язати вказаного відповідача здійснити перерахунок та виплатити різницю передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, з урахуванням загального робочого стажу в 28 повних років служби; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у нездійсненні перерахунку пенсії за вислугою років МВС з 01.01.2016 року; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років та виплатити різницю у пенсії з 01.01.2016 року, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням довідки Голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області №4608 від 24.01.2018 року, про розмір грошового забезпечення співробітника поліції, який займає посаду старшого слідчого (управління, відділу (відділення)) поліції, з вислугою понад 25 років.

В обґрунтування позову зазначено, що 06.11.2017 року позивач направив в ГУНП в Одеській області заяву про перерахунок його стажу в системі МВС, з урахуванням двох судових рішень, якими два накази про незаконні звільнення його з ОВС були скасовані, а відповідний період прогулу визнаний вимушеним. Однак, ГУНП в Одеській області відмовило в задоволенні вказаної заяви, посилаючись на те, що рішенням суду на Управління не покладено жодних обов'язків. Позивач вважає, що починаючи з моменту його першого незаконного звільнення з 06.11.2015 року, та до моменту його останнього поновлення на роботі 25.04.2017 року, минув строк півтора роки і зазначений прогул визнаний судом як вимушений, у зв'язку із чим підлягає врахуванню у загальному робочому стажі. Також, 12.12.2017 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії. Крім того, позивачу надано копію довідки про грошове забезпечення №4608, але в ній не враховано, що стаж служби з урахуванням рішень суду щодо його поновлення на посаді, який з урахуванням прогулів, що були визнані судом вимушеними (2 роки) та з урахуванням його роботи в патрульній службі (6 років), загальний стаж роботи в ОВС дорівнює повним 28 рокам. Зазначені обставини свідчать про протиправну бездіяльність відповідачів щодо забезпечення прав позивача на одержання належної грошової допомоги при звільненні зі служби та пенсії, у зв'язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Начальника Головного управління МВС України в Одеській області №1271 о/с від 04.11.2015 року підполковника міліції ОСОБА_3, старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в Одеській області, згідно з п.9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) (а.с.18).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04.05.2016 року по справі №815/6775/15 частково задоволений позов ОСОБА_3 до ГУ Національної поліції в Одеській області, ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області про визнання незаконним наказу та зобов'язання вчинити певні дії. Визнаний протиправним та скасований наказ №1271 о/с від 04.11.2015року в частині звільнення підполковника міліції ОСОБА_3 з 06.11.2015 року.

Постановою суду ОСОБА_3 поновлений на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області з 06.11.2015 року. Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_3 грошове утримання за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015р. по 04.05.2016 р. у розмірі 41122,56. Зобов'язано ГУ МВС в Одеській області розглянути рапорт ОСОБА_3 поданий 03.11.2015 р. про звільнення за пунктом 64 «з» у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв'язку із виявленим бажанням проходити службу в поліції.

На виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 04.05.2016 року по справі № 815/6775/15 наказом ГУ МВС України в Одеській області від 05.08.2016 року № 76 о/с скасовано пункт наказу ГУ МВС України в Одеській області від 04.11.2015 року № 1271 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ підполковника міліції ОСОБА_3, старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУ МВС в Одеській області та поновлено підполковника міліції ОСОБА_3 (М-023562) на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУ МВС в Одеській області з 06.11.2015 року (а.с.21).

Проте, 05.08.2016 року виданий наказ ГУ МВС України в Одеській області № 77 о/с, яким підполковника міліції ОСОБА_3, старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУ МВС в Одеський області, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ ЗУ «Про національну поліцію» через скорочення штатів, відповідно до пункту 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 06.11.2015 року (а.с.22).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 року по справі №815/6557/16 частково задоволений позов ОСОБА_3 до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №77 о/с від 05.08.2016 року, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити певні дії. Визнаний протиправним та скасований Наказ ГУ МВСУ в Одеській області №77о/с від 05.08.2016 року про звільнення підполковника ОСОБА_3 старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в Одеській області з 06.11.2015 року у запас ЗСУ за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів), згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ ЗУ «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ».

Постановою суду ОСОБА_3 поновлений на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в Одеській області з 05.08.2016 року. Стягнуто з ГУ МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.08.2016 року по 25.04.2017 року у розмірі 8044 грн. 40 коп. з урахуванням відрахувань (податків) по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 % та воєнного збору у розмірі 1,5 %.

В постанові суду також зазначено, що вимоги позивача про зобов'язання начальника ГУМВС в Одеській області перерахувати загальний робочий стаж позивача, додавши до нього строк вимушеного прогулу та з визнанням періоду по день фактичного його поновлення на посаді вимушеним прогулом і зарахування цього часу до стажу служби в органах внутрішніх справ, суд дійшов до висновку, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки зарахування часу вимушеного прогулу, що стався не з вини працівника, до зазначеного стажу роботи, є обов'язком роботодавця. З огляду на що, питання обрахунку трудового стажу має здійснити відповідач на стадії виконання судового рішення, в частині поновлення ОСОБА_3 на службі, при цьому позивачем не надано доказів звернення до відповідача з відповідною вимогою та отримання відмови у задоволенні такої, а тому вимога про зобов'язання відповідача зарахувати вимушений прогул до стажу служби в органах внутрішніх справ є передчасною.

Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 року по справі №815/6557/16 залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2017 року.

Також судом встановлено, що по справі №815/6557/16 ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2017 року було задоволено клопотання представника відповідачів та залишено без розгляду позов у частині вимог про зобов'язання ГУ МВС України в Одеській області задовольнити рапорт ОСОБА_3 щодо звільнення за п.64 «з» (у зв'язку з переходом на роботу до іншого відомства), який був поданий 03 листопада 2015 року; вимоги позивача про зобов'язання ГУНП в Одеській області розглянути його заяву від 07 листопада 2015 року згідно п.9 розділу ХІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» та «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» про прийом на службу в поліцію та відповідно призначити на посаду слідчого управління ГУНП в Одеській області.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2017 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2017 року. Ухвала суду скасована в частині залишення без розгляду позовних вимог про зобов'язання ГУНП в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_3 від 07 листопада 2015 року про прийом на службу, а також про призначення його на посаду слідчого управління Національної поліції в Одеській області.В частині скасованого судового рішення справа для продовження розгляду направленадо суду першої інстанції.

Ухвалою від 21.08.2017 року прийнята до провадження справа у частині вимог, по яким справа направлена для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 28.08.2017 року у зазначеній частині позов ОСОБА_3 залишений без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача, ненадання доказів поважності причин неприбуття до суду.

Згідно даних автоматизованої системи діловодства Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_3 по справі подав 21.12.2017 року апеляційну скаргу на ухвалу суду від 28.08.2017 року та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. Проте справа не направлена в суд апеляційної інстанції у зв'язку з надісланням її 03.10.2017 року до суду касаційної інстанції відповідно до ухвали від 27.09.2017 року.

06.11.2017 року позивач звернувся із заявою до ГУ НП в Одеський області із запитом щодо невиплати йому заробітної плати, вимогою перерахувати стаж роботи, перерахувати розмір одноразової грошової допомоги, повідомити про виконання ухвали апеляційного суду від 27.07.2017 року щодо поновлення його на посаді (а.с.28).

Отримавши відповідь від 21.11.2017 року, що він не знаходився на службі в ГУ НП в Одеський області (а.с.28), позивач звернувся із такою ж заявою 29.11.2017 року до ЛК ГУ МВС(а.с.29).

Листом від 30.11.2017 року ЛК ГУ МВС повідомило ОСОБА_3, що на виконання постанови суду від 04.05.2017 року наказом від 30.11.2017 року №38о/с скасовано пункт наказу №77 о/с від 05.08.2016 року в частині його звільнення, та його поновлено на посаді. Одночасно його проінформовано, що наказом від 30.11.2017 року №39о/с його звільнено з органів внутрішніх справ.

Згідно копії наказу ГУ МВСУ в Одеській області від 30.11.2017 року №38о/с на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 04.05.2016 року скасовано пункт наказу ГУ МВС України в Одеській області від 05.08.2016 року № 77о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ підполковника міліції ОСОБА_3, старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУ МВС в Одеській області та поновлено підполковника міліції ОСОБА_3 (М-023562) на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУ МВС в Одеській області з 06.11.2015 року (а.с.32).

Проте в цей же день 30.11.2017 року виданий наказ ГУ МВС України в Одеській області № 30 о/с, яким підполковника міліції ОСОБА_3, старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУ МВС в Одеський області, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ ЗУ «Про національну поліцію» через скорочення штатів, відповідно до пункту 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 06.11.2015 року (а.с.33).

Також судом встановлено, що позивач звертався 12.12.2017 року із заявою до ГУ ПФУ з проханням здійснити йому перерахунок пенсії (а.с.36).

Листом від 22.12.2017 року ГУ ПФУ повідомило позивача, що перерахунок пенсії працівникам МВС здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету. Пенсійним фоном України до Міністерства соціальної політики України направлено інформацію про необхідність виділення додаткових асигнувань, необхідних для проведення перерахунку пенсій відповідно до постанови КМУ від 11.11.2015 року №988. Перерахунок пенсій працівникам МВС буде забезпечено після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України.

12.01.2018 року позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ із заявою про перерахунок пенсії. Листом від 24.01.2018 року його повідомили про те, що перерахунок пенсій буде забезпечено після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України (а.с.38-39).

У судовому засіданні 09.07.2018 року ОСОБА_3 пояснив, що згідно документів період його роботи з 1993 року зараховано до стажу, тому вказані обставини встановлювати не потрібно. Щодо наказу від 30.11.2017 року №39о/с, яким його звільнено з органів внутрішніх справ з 06.11.2015 року, він оскаржив вказаний наказ до суду, справа №815/2952/18 перебуває у судді Кравченко М.М. Проте він вважає, що справа №815/2952/18 ніяким чином не пов'язана з його вимогами по даній справі та просив задовольнити позов.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову, у зв'язку із чим - відсутність підстав для його задоволення.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.

Проходження служби в органах МВС було регламентовано Законом України «Про міліцію», який втратив чинність згідно із Законом України від 02.07.2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою КМ УССР від 29.07.1991 року №114.

Таким чином, питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов'язки таких осіб визначені та врегульовані спеціальним законодавством.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами регулює відповідно до ст. 3 КЗпП законодавство про працю.

Статтею 48 КЗпП визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно із п. 2.4 цієї Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.9 Інструкції визначено, що виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та ін. мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Таким чином, трудова діяльність працівника, у тому числі стаж його праці, підтверджується записами у трудовій книжці, які заносяться у відповідності з оригіналом наказу (розпорядження).

Судом першої інстанції вірно враховано, що наказом від 30.11.2017 року №39о/с позивач звільнений з органів внутрішніх справ з 06.11.2015 року.

Таким чином, в трудовій книжці будуть відображені саме ці відомості у відповідності з оригіналом наказу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірно висновку про те, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача ЛК ГУ МВС, яка полягає у нездійсненні ОСОБА_3 перерахунку вислуги років системі МВС та, як похідні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача ЛК ГУ МВС щодо нездійснення йому перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби; про зобов'язання ЛК ГУ МВС здійснити ОСОБА_3 перерахунок загального стажу роботи в органах внутрішніх справи та здійснити перерахунок та виплатити різницю одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, з урахуванням загального робочого стажу в 28 повних років служби не підлягають задоволенню.

Також судом першої інстанції вірно враховано, що у зв'язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яка набрала чинності з 01.03.2018 року, на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення позивача йому у порядку, встановленому вказаною постановою, здійснений перерахунок пенсії.

Зазначені обставини не заперечуються і позивачем.

При цьому, за правилами вказаної постанови Кабінету Міністрів, виплата пенсії за період 01.01.2016 року по 31.12.2017 року здійснюється пенсійним органом з 01.01.2019 року після виділення коштів на їх фінансування з Державного бюджету в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року №103.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 прямо визначено, що вона прийнята відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За правилами вказаної норми Закону усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Зазначені правові норми неконституційними не визнавались, а отже підлягають застосуванню органом при вирішенні відповідних питань щодо соціальних виплат.

Водночас, відповідно ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом надасть додаткові документи, які встановлюють право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 вказаного Закону постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2018 року затверджений Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пунктами 1-4 Порядку №45 визначено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами 2 і 3 ст.52 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Таким чином, Порядок №45 чітко визначив компетенцію відповідних уповноважених органів та органів пенсійного фонду при здійсненні перерахунку пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду про те, що у ГУ ПФУ відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача без надання ним відповідної довідки про його грошове забезпечення для перерахунку пенсії з відображенням в ній відповідних складових.

До повноважень органу пенсійного фонду не відноситься визначення складових грошового забезпечення для призначення пенсії військовослужбовцю.

Компетенцією вказаного суб'єкта владних повноважень є призначення або перерахунок пенсії на підставі відомостей про грошове забезпечення військовослужбовця. Лише не виконання цієї функції є ознакою протиправності дій пенсійного органу.

Відповідно до п. 9 Порядку №45 пенсійний фонд України та його головні управління мають право перевіряти правильність складення довідок. Але спірні правовідносини з цих питань у пенсіонера та ГУ ПФУ можуть виникнути у разі прийняття рішення ГУ ПФУ за результатами такої перевірки, з яким позивач буде не згодний.

Необхідність вирішення спірних правовідносин між суб'єктом владних повноважень, який видає довідку про грошове забезпечення зі всіма її складовими, є необхідною передумовою для звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії на підставі такої довідки про грошове забезпечення.

За таких обставин, оскільки доводи позивача про порушення його прав у перерахунку пенсії не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням належної оцінки обставин справи та норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції повною мірою з'ясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 9 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 07.12.2018 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

М.П. Коваль