Справа № 2540/2635/18
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/2635/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Мельничука В.П.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Етнопродукт" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року, суддя Клопот С.Л., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Етнопродукт" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про скасування повідомлення-рішення,-

У С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Етнопродукт" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення № 0 від 23 березня 2018 року, винесене ГУ ДФС у Чернігівській області на підставі акта перевірки № 99/14/03798553 від 01 березня 2018 року про сплату суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 110 625,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтувано тим, що зобов'язання нерезидента «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH» перед позивачем по зовнішньоекономічному контракту від 16.06.2017 року №16-06-17 були припинені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, а тому у відповідача були відсутні підстави для нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у Чернігівській області проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічним контрактом від 16.06.2017 року № 16-06-17 з нерезидентом-фірмою «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH».

Підставою для проведення перевірки був лист ПАТ «Прокредит Банк» від 10.01.2018 року №1-2/18/410/17 про виявлені факти порушень валютного законодавства позивачем при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту №16-06-17 від 16.06.2017 року, надісланий банком відповідно до вимог пункту 5.9 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями (затверджена постановою Правління НБУ від 24.03.1999 року №136, зареєстрована в Міністерстві юстиції 28.05.1999 року за N 338/3631) у зв'язку з не надходженням валютної виручки в законодавчо встановлені строки.

За результатами перевірки складений акт від 01.03.2018 року за №161/14/03798553, в якому викладений висновок податкового органу про порушення позивачем статті 1 Закону України від 23.09.1994 року № 185-94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» щодо прострочення термінів надходження валютної виручки по експортному контракту від 16.06.2017 року № 16-06-17.

На підставі акта перевірки № 99/14/03798553 від 01 березня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0 від 23 березня 2018 року про сплату суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 110 625,10 грн.

Позивач, вважаючи, що у контролюючого органу не було підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення, звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті при проведенні суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності експортно-імпортних операцій встановлено Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 року № 185/94-ВР (надалі - Закон № 185/94-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону № 185/94-ВР, виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

За приписами статті 2 Закону № 185/94-ВР, імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Порушення резидентами строків, передбачених вказаною правовою нормою, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (стаття 4 Закону).

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Таким чином, резидент, що здійснює імпортні операції зобов'язаний забезпечити надходження валютних коштів на відповідні рахунки у встановлені законом строки, а у випадку порушення таких строків до таких резидентів застосовуються заходи відповідальності у вигляді стягнення пені у встановленому розмірі.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами перевірки контролюючим органом складено акт від 01.03.2018 року за №161/14/03798553, в якому викладений висновок податкового органу про порушення позивачем статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» щодо прострочення термінів надходження валютної виручки по експортному контракту від 16.06.2017 року № 16-06-17.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Етнопродукт» уклало з нерезидентом - фірмою «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH» зовнішньоекономічний контракт від 16.06.2017 року №16-06-17 на загальну суму 16984 Євро.

На виконання умов експортного контракту від 16.06.2017 роуку № 16-06-17 позивач відвантажив на адресу «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH» товар на загальну суму 16984 євро згідно вантажно-митних декларацій ЕК 10:

- № 011553 від 20.06.2017 року на суму 4246 євро, що становить за офіційним курсом НБУ 123742,45 гривень. Граничний термін надходження валютної виручки за товар - 17.12.2017 року;

- № 011554 від 20.06.2017 року на суму 4246 євро, що становить за офіційним курсом НБУ 123742,45 гривень. Граничний термін надходження валютної виручки за товар - 17.12.2017 року;

- № 011578 від 21.06.2017 року на суму 4246 євро, що становить за офіційним курсом НБУ 123323,00 гривень. Граничний термін надходження валютної виручки за товар - 18.12.2017 року;

- № 011592 від 22.06.2017 року на суму 4246 євро, що становить за офіційним курсом НБУ 123170,13 гривень. Граничний термін надходження валютної виручки за товар - 19.12.2017 року.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що на кінець проведення перевірки по експортному контракту від 16.06.2017 року № 16-06-17 з нерезидентом «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH», розрахунки не завершені, у позивача рахується дебіторська заборгованість в розмірі 16984 Євро, термін сплати якої настав.

ТОВ «Етнопродукт» в позовній заяві відзначає той факт, що валютна виручка за експортним контрактом від 16.06.2017 року № 16-06-17 з нерезидентом «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH» не зарахована на валютний рахунок позивача.

На запит ГУ ДФС у Чернігівській області від 24.01.2018 року за №780 /10/25-01-14-02-08 щодо надання відомостей про звернення ТОВ «Етнопродукт» з позовом про стягнення боргу з нерезидента «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH'» по договору від 16.06.2017 року №16-06-17, позивач таку інформацію не надавав, що було відображено в акті перевірки.

Разом з тим, ТОВ «Етнопродукт» вказує на те, що зобов'язання нерезидента «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH'» перед позивачем по зовнішньоекономічному контракту від 16.06.2017 року №16-06-17 припинені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, а тому відсутні підстави для нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

На підтвердження факту припинення таких зобов'язань нерезидента перед позивачем надано копію тристороннього договору від 04.01.2018 року між ТОВ «Етнопродукт», ПрАТ «Етнопродукт» та нерезидентом - «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH», який зазначено як договір про переведення боргу, та документ, викладений англійською мовою, в переліку до позову зазначений як акт звірки.

Відповідно до пункту 1.1-1.3 вказаного договору зазначено, що Сторона 1 («SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH») відмовляється від боргу 1 (заборгованість ПраТ «Етнопродукт» перед «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH»), а Сторона 3 (ТОВ «Етнопродукт») відмовляється від боргу 2 (заборгованість «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH» перед ТОВ «Етнопродукт»).

Відповідно до частини 4 ст.6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Відповідальність за спірним податковим повідомленням-рішенням застосована відповідачем на підставі статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Згідно з нею склад відповідного правопорушення полягає у недодержанні строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону.

За приписами цих статей виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

З метою реалізації таких обмежень при розрахунках Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» запроваджений валютний контроль.

Згідно зі статтею 12 цього Декрету валютні операції за участю резидентів і нерезидентів підлягають валютному контролю. Валютному контролю підлягають також зобов'язання щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, які випливають з пункту 1 статті 9 цього Декрету.

До органів валютного контролю статтею 13 того самого Декрету віднесений Національний банк України як головний орган валютного контролю та уповноважені банки, які здійснюють контроль за валютними операціями, що проводяться резидентами і нерезидентами через ці установи.

Статтею 44 Закону України «Про Національний банк України» від 20 травня 1999 року № 679-XIV встановлено, що Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та контролю належить видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій.

До таких нормативно-правових актів належить Інструкція про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, що затверджена Постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28 травня 1999 року. за № 338/3631, надалі - Інструкція № 136).

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дозволяє дійти висновку, що Інструкція № 136 прийнята у межах повноважень Національного банку України та підлягає застосуванню при правовому регулюванні відносин щодо контролю за додержанням експортерами строків зарахування валютної виручки. Нею встановлені підстави для зняття операцій з контролю, що має юридичне значення при вирішенні питання додержання строків зарахування валютної виручки.

Згідно з пунктом 1.10 Інструкції № 136 експортна операція може бути знята з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Пунктом 1.11 Інструкції № 136 визначено вимоги, які висуваються до документів, що мають подаватися до банка для припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням.

Припинення взаємних зобов'язань між резидентом та нерезидентом шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог можливо лише за наявності належним чином оформлених документів.

Таким чином, законодавство допускає випадки припинення валютного контролю без зарахування валютної виручки на банківський рахунок експортера, але за умови дотримання порядку, визначеного Інструкцією № 136.

Як зазначаено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, з аналізу тексту наданого позивачем договору від 04.01.2018 року про переведення боргу вбачається, що його умовами передбачено не переведення боргу, а відмова від боргу.

Так, у пунктах 1.1-1.3 вказаного договору зазначено, що Сторона 1 («SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH») відмовляється від боргу 1 (заборгованість ПраТ «Етнопродукт» перед «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH»), а Сторона 3 ( ТОВ «Етнопродукт») відмовляється від боргу 2 (заборгованість «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH» перед ТОВ «Етнопродукт».

Переведення боргу регулюється статтями 520 - 524 ЦК України.

З аналізу змісту статті 520 ЦК України випливає, що переведенням боргу є заміна боржника у зобов'язанні, коли за згодою кредитора зобов'язання (борг) боржника переходить (переводяться) до нового боржника

Наслідками переведення боргу є вибуття первинного боржника із зобов'язання, вступ до зобов'язання нового боржника та збереження у повному обсязі змісту зобов'язання при зміні суб'єктного його складу.

Таким чином, відмова від боргу є прощенням боргу.

На відміну від зарахування зустрічних вимог, передбаченого ст. 601 ЦК України, це інший спосіб припинення зобов'язань, який встановлений ст. 605 ЦК України.

Якщо при переведенні боргу зобов'язання зберігається, воно лише переходить від первісного боржника до нового боржника, то відмова від боргу (прощення боргу) спричиняє припинення зобов'язання.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що договором від 04.01.2018 року не відбулося переведення боргу до ТОВ «Етнопродукт» перед «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH», відповідно між вказаними особами не виникли взаємні зобов'язання, тому відсутні умови для припинення між ними зобов'язань шляхом зарахування.

Таким чином, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, оскільки зобов'язання «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH» перед ТОВ «Етнопродукт» з оплати за товар, отриманий за зовнішньоекономічним контрактом від 16.07.2017 року №16-06-17, не припинилися, а нарахування пені відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», є правомірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Етнопродукт" залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Мельничук В.П.

Повний текст виготовлено: 05 грудня 2018 року.