Справа № 0940/1288/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2798/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Судової-Хомюк Н.М.,

секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Шумей М.В.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківськ о 11 год 06 хв 25 вересня 2018 року, в повному обсязі рішення складено 01 жовтня 2018 року, у справі №0940/1288/18 за позовом ОСОБА_3 до Івано-Франківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправним висновку та зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В:

23.07.2018 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Івано-Франківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, просив визнати протиправним висновок відповідача від 26.06.2018 про відмову у задоволенні заяви про внесення змін до актового запису цивільного стану щодо виправлення національності матері позивача ОСОБА_4, уродженки с.Локітка Тлумачського району Івано-Франківської області, з «українка» на «полька», а також внести зміни до актового запису №3 від 31.01.1949 про народження позивача, уродженця с.Надорожна, Тлумацького району Івано-Франківської області, вказавши національність матері позивача «полька» та національність позивача «поляк» замість «українець», який складений 31.01.1949 виконкомом Надорожнянської сільської ради Тлумачського району Івано-Франківської області; зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису цивільного стану щодо національності матері позивача ОСОБА_4, уродженки с.Локітка Тлумачського району Івано-Франківської області, з «українка» на «полька», а також внести зміни до актового запису №3 від 31.01.1949 про народження позивача, уродженця с.Надорожна, Тлумацького району, Івано-Франківської області, вказавши національність матері позивача «полька» та національність позивача «поляк» замість «українець», який складений 31.01.1949 виконкомом Надорожнянської сільської ради Тлумачського району Івано-Франківської області.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що жодного достовірного доказу, яким можна було б встановити приналежність позивача чи матері позивача до польської національності позивачем не надано ні відповідачу при зверненні з заявою про внесення змін до актового запису, ні при зверненні до суду з позовом.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на підтвердження заявлених вимог позивач надав архівну довідку про народження бабусі ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, римо-католицького віросповідання, полька, архівну довідку про народження прабабусі ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 римо-католицького віросповідання, полька, копію Метричної книги реєстрації народжень м.Тлумач, с.Локіта (Тлумацький район) про народження матері, римо-католицького віросповідання, полька, архівну довідку про реєстрацію шлюбу 27.07.1893 прабабусі ОСОБА_5 та прадіда ОСОБА_6 у костелі в м.Тлумачі, актовий запис №14 римо-католицького віросповідання, копію свідоцтва про народження бабиної сестри ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу батьків позивача 09.02.1937 у костелі м.Тлумача, однак вказаним документам суд першої інстанції належної оцінки не надав чим порушив права позивача. Скаржник вказує, що все життя мати позивача, її батьки і родина були та є польської національності, свідомо дотримувались польських народних звичаїв та традицій, виховували в дітях почуття гідності до коріння свого роду. Зазначає, що має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. За таких обставина просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, що жодним документом не підтверджено національність матері позивача, а тому здійснити виправлення національності неможливою. При цьому, в актовому записі про народження дитини відсутня графі національність дитини, вказано тільки національність батька та матері.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав, відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до положень ч.2 ст.313 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає частково.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 06.06.2018 ОСОБА_3 подав заяву в Івано-Франківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про внесення до актового запису про народження №9, складеного 31.01.1949 Виконавчим комітетом Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області виправлення, а саме виправити національність матері з «українка» на «полька». До заяви додано документи, які підтверджують потребу внесення змін до актового запису. (а.с.47)

Відповідно до Висновку Івано-Франківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 26.06.2018 виправити в актовому записі про народження №9 від 31.01.1949, складеного Виконкомом Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області на ОСОБА_8 національність матері з «українка» на «полька» неможливо у зв'язку з відсутністю підстав, а саме: в актовому записі про шлюб батьків національність наречених не вказано, в актовому записі про народження матері національність не вказано, тобто жодним документом не підтверджено, що національність матері заявника полька. Крім того, в актовому записі про народження заявника зазначено його прізвище «Чаплінський», що не відповідає його паспорту, де вказано прізвище «Чаплинський» (а.с.33)

Вважаючи висновок від 26.06.2018 протиправним, ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25.06.1992 №2494-XII громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до частини 2 ст.300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 №2398-VI (далі - Закон №2398-VI), відповідно до ст.2 якого актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до ст.3 Закону №2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону №2398-VI відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Статтею 9 Закону №2398-VI закріплено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті та проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Відповідно до ст.22 Закону №2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 (далі - Правила №96/5) п.2.5 якого кореспондує положенням ст.22 Закону №2398-VI щодо осіб, які вправі подати заяву про внесення змін до актового запису цивільного стану.

Відповідно до п.2.6 Правил №96/5 разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Згідно з п.2.12 Правил №96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що належним позивачем у досліджуваних правовідносинах є особа, право чи законний інтерес якої порушено органом державної реєстрації актів цивільного стану за наслідком подання заяви щодо внесення виправлення чи зміни в актовий запис цивільного стану. Перелік таких осіб закріплений ст.22 Закону №2398-VI та п.2.5 Правил №96/5.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №822/1064/17 при визначенні належного позивача слід звернути увагу, що особа може звертатися щодо внесення змін в актовий запис, складений відносно цієї особи; при цьому самі зміни можуть стосуватися персональних даних іншої особи. Водночас особа, якій належать персональні дані, не може вимагати їх зміни в актових записах, складених відносно іншої особи, крім встановлених випадків.

Аналіз змісту позовної заяви та апеляційної скарги дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що підставою звернення до суду слугувала відмова відповідача внести зміни в актовий запис про народження №9, складений 31.01.1949 виконкомом Надорожнянської сільської ради Тлумачського району Івано-Франківської області, а саме виправлення національність матері з «українка» на «полька», а також вказати національність особи щодо якої складено актовий запис про народження №9 «поляк» замість «українець».

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що в актовому записі №9, складеному 31.01.1949 виконкомом Надорожнянської сільської ради Тлумачського району Івано-Франківської області, щодо якого ставиться питання про внесення змін, зазначено прізвище «Чаплінський», заява від 06.06.2018 щодо внесення змін до актового запису про народження №9, щодо якої складено оскаржуваний висновок від 26.06.2018, подана «Чаплинським», на підтвердження особи позивача до матеріалів справи долучено паспорт серії СС номер 375641 на ім'я «Чаплинського», довідка про присвоєння ідентифікаційного номера та посвідчення інваліда 2 групи теж видані на ім'я «Чаплинського».

За зазначених обставин, Висновок Івано-Франківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 26.06.2018, яким відмовлено у внесенні виправлень в актовий запис про народження №9 від 31.01.1949, є безперечно правомірним з підстав відмінності прізвища позивача згідно його громадянського паспорта та прізвища, згідно актового запису про його народження.

В свою чергу суд першої інстанції вищевикладені розбіжності щодо прізвища упустив, та передчасно дійшов висновку, що жодний з поданих доказів не підтверджує приналежність позивача чи матері позивача до польської національності.

Суд апеляційної інстанції, не заперечуючи право позивача на право збереження своєї національної в спосіб внесення змін до актового запису цивільного стану, приходить до висновку, що зазначені розбіжності перешкоджають позивачу у реалізації цього права, що за таких обставин, є підставою відмови в позові.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції при вирішенні справи дійшов передчасних висновків щодо відсутності достовірних доказів, яким можна було б встановити приналежність позивача до польської національності, однак вказане не спростовує висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 250, 308, 310, 316, 321, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справі №0940/1288/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 06.12.2018