Справа № 0540/9437/18-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 р. Справа№0540/9437/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 14.05.2018 № 1553 про відмову в перерахунку пенсії з додаванням пільгового стажу;

- зобовязати Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.05.2018 № 1553 про перерахунок пенсії згідно з п.1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди роботи з 30 грудня 2005 року по 29 листопада 2007 року на ТДВ «Шахта «Білозерська»;

- стягнути з Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що він перебуває на обліку в Добропільському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію по інвалідності. 10.05.2018 року позивач звернувся до управління з заявою згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» про перерахунок пенсії з додаванням пільгового стажу за період роботи на ТДВ «Шахта «Білозерська» з 30.12.2005 року по 29.11.2007 року в якості гірника підземного.

Рішенням управління від 14.05.2018 року № 1553 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, у звязку з несвоєчасним проведенням чергової атестації робочих місць, не зараховано до пільгового стажу період роботи у ТДВ «Шахта «Білозерська» з 30 грудня 2005 року по 29 листопада 2007 року, оскільки згідно наказів по підприємству атестація робочих місць була проведена 28.11.1994 року наказ № 225-ТБ, 29.12.2000 року наказ № 239-ТБ, 30.11.2007 року наказ № 597-ТБ.

Позивач вважає рішення відповідача необгрунтованим та таким, що суперечить нормам чинного пенсійного законодавства та підлягає скасуванню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі № 0540/9437/18-а за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

У строк, встановлений судом, через відділ документообігу та архівної роботи суду, відповідачем надано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1, в обґрунтування якого зазначено, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до частин 1, 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці, що відповідає правовій позиції, яка висловлена у постановах Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року № 21-519а14, від 17 березня 2015 року № 51-585а14, від 12 квітня 2016 року № 21-6501а15. З причин несвоєчасного проведення адміністрацією підприємства чергової атестації робочих місць при призначенні пенсії, позивачу до стажу роботи на пільгових умовах не зараховано період роботи з 30.12.2005 року по 29.11.2007 року.

На підставі зазначеного, просив позивачу відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Щодо заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд зазначає про наступне.

Положеннями пункту 20 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно норм статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

За приписами частини шостої зазначеної статті справами незначної складності є справи щодо: 1) прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище; 2) оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію; 3) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; 4) припинення за зверненням субєкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, визначених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; 5) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо вїзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію; 6) оскарження рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 7) стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях субєкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження; 8) типові справи; 9) оскарження нормативно-правових актів, які відтворюють зміст або прийняті на виконання нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним і нечинним повністю або в окремій його частині; 10) інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження; 11) перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Суд зазначає, що положеннями частини четвертої статті 260 КАС України передбачено, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Проте, відповідно до частини сьомої статті 260 КАС України частина друга-шоста цієї статті не застосовується до справ визначених пунктами 1-9 частини шостої статті 12 цього Кодексу. Так, пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України справами незначної складності, зокрема, визначено справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

За таких обставин, враховуючи, що порядок розгляду даної справи безпосередньо визначений нормами законодавства та зазначеними нормами не передбачено право відповідача на подання заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залишає без задоволення заяву відповідача.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, народився 21 жовтня 1982 року, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії ВС 044208.

З 19 вересня 2016 року позивач перебуває на обліку в Добропільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію по інвалідності.

10 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою №1553 про перерахунок пенсії з додаванням пільгового стажу за період роботи на ТДВ «Шахта «Білозерська».

Рішенням від 14 травня 2018 року № 1553 Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з додаванням пільгового стажу згідно п.1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішення вмотивовано тим, що у зв'язку із несвоєчасним проведенням атестації робочих місць не зараховано до пільгового стажу за списком № 1-Шахтарі, період роботи з 30.12.2005 року по 29.11.2007 року в якості гірника підземного в ТДВ «Шахта «Білозерська».

Підставою для прийняття спірного рішення стали накази по підприємству про атестацію робочих місць, які були надані позивачем: №225/ТБ від 28 листопада 1994 року; №239/ТБ від 29 грудня 2000 року; №597 від 30 листопада 2007 року.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем, як фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту з приводу правомірності відмови у зарахуванні до пільгового стажу спірних періодів роботи.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-V Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закону №1058-V).

Закон №1788-ХІІ був ведений в дію з 1 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 1 квітня 1992 року - в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 114 Закону №1058-V право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом ОСОБА_2 України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-V визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом ОСОБА_2 України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 1 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок проведення атестації).

Згідно пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Крім того, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1, АА № 078773, позивач перебував у трудових відносинах з Відокремленим підрозділом Шахта Білозерська Державного підприємства Добропіллявугілля та працював гірником підземним у спірний період з 30 грудня 2005 року по 29 листопада 2007 року. Первинна атестація проведена на підприємстві 29 грудня 2000 року наказ №239/ТБ, а чергова атестація проведена 30 листопада 2007 року наказ № 597-ТБ.

На підтвердження пільгового стажу роботи за спірні періоди роботи позивач надав накази по підприємству про атестацію робочих місць: №225/ТБ від 28 листопада 1994 року; №239/ТБ від 29 грудня 2000 року; №597 від 30 листопада 2007 року.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання цього порядку Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41. Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Оскільки чергова атестація (30.11.2007 року) була проведена з порушенням передбачених Порядком проведення атестації строків, а позивач до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період його роботи з 30 грудня 2005 року по 29 листопада 2007 року має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації (29.12.2000 року).

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2014 року у справі № 21-307а14 та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 352/547/16-а.

Правова позиція, яка висловлена в постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2015 року у справі №21-519а14, від 17 березня 20115 року у справі №21-585а14, на які посилається відповідач, не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки у них встановлено порядок зарахування стажу у випадках відсутності проведення первинної атестації робочих місць на підприємстві.

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності прийнятого спірного рішення.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що рішення № 1553 про відмову в перерахунку пенсії з додаванням пільгового стажу від 14 травня 2018 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує положення Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийняті Комітетом ОСОБА_2 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, яке полягає у визнанні протиправним та скасуванні рішення відповідача від 14.05.2018 № 1553 про відмову в перерахунку пенсії з додаванням пільгового стажу, зобовязання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 10.05.2018 № 1553 та зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період роботи з 30 грудня 2005 року по 29 листопада 2007 року на ТДВ «Шахта «Білозерська».

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. квитанцією від 20.09.2018 року № 4070919 за подання до суду адміністративного позову про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії.

Таким чином, судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85000, Донецька область, м. Добропілля, вул.Незалежності 28А, ) від 14.05.2018 року № 1553 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з додаванням пільгового стажу.

Зобовязати Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (85000, Донецька область, м. Добропілля, вул..Незалежності 28А, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.05.2018 № 1553 про перерахунок пенсії згідно з п.1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди роботи з 30 грудня 2005 року по 29 листопада 2007 року на ТДВ «Шахта «Білозерська».

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85000, Донецька область, м. Добропілля, вул.Незалежності 28А, ).

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 03 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідні положення КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кочанова П.В.