Справа № 816/1847/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/1847/18
Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк Г.О.

за участі представників:

позивача Шевчук В.А.

відповідача Болюбаш А.В., Старжевська Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Торгово-ринковий комплекс "Градизький" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року по справі № 816/1847/18 (головуючий І інстанції: Кукоби О.О., дата складання повного тексту 30 липня 2018 року) за позовом Приватного підприємства "Торгово-ринковий комплекс "Градизький" до Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, треті особи Комунальне підприємство "Жилремсервіс", фізична особа-підприємець ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ :

Позивач, Приватне підприємство "Торгово-ринковий комплекс "Градизький", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року з позовом до Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: на стороні позивача - фізична особа - підприємець ОСОБА_4, на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Жилремсервіс", в якому просив:

визнати протиправними та скасувати рішення Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області від 25.08.2017 №50 "Про визначення місць для індивідуальної торгівлі на території смт. Градизьк", від 22.12.2017 №22 "Про скасування рішень сесії", №23 "Про скасування рішень сесії".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі (а.с.119-199).

Позивач не погодившись із судовим рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до невідповідності спірних рішень вимогам чинного законодавства, а саме: статей 13, 19 Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". За твердженням позивача, селищна рада може скасувати своє рішення з певного питання виключно у випадку, якщо таке право прямо передбачене в законі або в Конституції, а спірні рішення таким вимогам не відповідають.

Крім того, апелянт посилається на наявність судових рішень по адміністративній справі №524/246/17 постанови Автозаводського райсуду м.Кременчук, залишеного без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 року, якими вже було розглянуте та вирішене питання щодо прийнятих радою попередніх рішень, якими також скасовувались рішення ради, які виступають предметом правового регулювання по цій справі.

Апелянт, наголошує, що орган місцевого самоврядування не вправі був приймати рішення про скасування попередніх рішень, якими були врегульовані певні правовідносини у сфері забезпечення індивідуальної торгівлі на території селища, стягнення ринкового збору та плати за послуги ринку господарюючого суб'єкта, з наданням цих преференцій іншому господарюючому суб'єкту.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Представники відповідача заперечували проти апеляційної скарги, просили судове рішення залишити без змін. Зазначили, що прийняті рішення ради є законними, та не порушують права сторони позивача.

Інші представники третіх осіб в судові засідання не з'являлися, які були повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи належним чином, в зв'язку з чим, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність. Їх неявка не є перешкодою для надання належної та правової оцінки обставинам справи та ухвалити рішення за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що рішенням чотирнадцятої позачергової сесії п'ятого скликання Градизької селищної ради від 23.05.2007 "Про визначення місць для індивідуальної торгівлі на території селища Градизьк" визначено місця для організації торгівлі на території селища Градизьк Глобинського району Полтавської області: територія із земель запасу Градизької селищної ради, яка рахується під вулицями, майданами та площадками по АДРЕСА_1, торгівельні майданчики для індивідуальної торгівлі: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4 (а.с. 41).

Рішенням двадцять четвертої позачергової сесії п'ятого скликання Градизької селищної ради від 19.06.2008 №31 "Про визначення уповноваженого на стягнення ринкового збору та плати за послуги ринку господарюючого суб'єкта" ФОП ОСОБА_4 доручено здійснювати, починаючи з 01.07.2008, стягнення з осіб, які торгують на території продовольчого ринку та у визначених рішенням Градизької селищної ради від 23.05.2007 №28 місцях для організованої торгівлі, ринкового збору та плати послуг ринку (а.с. 40).

29.04.2010 Градизькою селищною радою розглянуто клопотання ПП "ТРК "Градизький" (погоджене з ФОП ОСОБА_4.) щодо надання згоди на передачу права організації ринкової торгівлі, у тому числі стягнення ринкового збору та плати послуг ринку, на орендованій ФОП ОСОБА_4 земельній ділянці по АДРЕСА_1 та у визначених селищною радою місцях для організованої торгівлі в смт. Градизьк.

Рішенням Градизької селищної ради від 29.04.2010 № 5 "Про погодження на зміну господарюючого суб'єкта, який займатиметься організацією ринкової торгівлі на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та в місцях для організованої торгівлі в смт Градизьку" погоджено передачу права організації ринкової торгівлі на земельній ділянці по АДРЕСА_1 і у визначених раніше прийнятими рішеннями селищної ради та її виконавчого комітету місцях для організованої торгівлі в смт. Градизьк від ФОП ОСОБА_4 до ПП "ТРК "Градизький". Уповноважено ПП "ТРК "Градизький" на стягнення ринкового збору та дозволено йому стягувати плату за послуги ринку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та в місцях для організованої торгівлі в смт Градизьк (а.с. 42).

Рішенням Градизької селищної ради від 14.04.2011 №6 внесено зміни до рішення селищної ради від 29.04.2010 № 5 (приведено його у відповідність до вимог Податкового кодексу України), згідно з якими дозволено ПП "ТРК "Градизький" надавати послуги ринку та стягувати за це плату на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та в місцях для організованої торгівлі в смт. Градизьк (а.с. 43).

25.08.2017 двадцять другою позачерговою сесією сьомого скликання Градизької селищної ради ухвалено рішення №50 "Про визначення місць для індивідуальної торгівлі на території смт Градизьк", яким визначені місця для організації торгівлі на території АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, а стягнення плати за послуги ринку в місцях для організації торгівлі доручено КП "Жилремсервіс" (а.с. 13).

22.12.2017 двадцять п'ятою сесією сьомого скликання Градизької селищної ради ухвалено рішення:

№22 "Про скасування рішень сесії", яким визнано таким, що втрачає чинність з 01.01.2018 рішення чотирнадцятої позачергової сесії Градизької селищної ради від 23.05.2007 року №28 "Про визначення місця для індивідуальної торгівлі на території селища Градизьк" (а.с. 11);

№23 "Про скасування рішень сесії", яким визнано такими, що втрачають чинність з 01.01.2018 рішення двадцять четвертої позачергової сесії п'ятого скликання Градизької селищної ради від 19.06.2008 №31 "Про визначення уповноваженого на стягнення ринкового збору та плати за послуги ринку господарюючого суб'єкта"

та від 29.04.2010 № 5 "Про погодження на зміну господарюючого суб'єкта, який займатиметься організацією ринкової торгівлі на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та в місцях для організованої торгівлі в смт Градизьк" (а.с. 40).

Основними правовими підставами для ухвалення оскаржуваних позивачем рішень, стало наявність необхідності впорядкування стихійної торгівлі на території селища (рішення №50 від 25.08.2017 року) та положення п.24, п.34 ч.1 ст.26, п.п.5 п.б ст..33, п.3 ч.4 ст.42 Закону №280 (рішення від 22.12.2017 року №22, 23).

В межах справи не є спірним встановлені фактичні обставини справи щодо хронології подій та прийнятих спірних рішень ради, а також щодо процедури їх прийняття. Основним спірним питанням є надання належної правової оцінки прийнятим оскаржуваним рішенням від 25.08.2017 року №50 та 22.12.2017 року №22, 23 на їх відповідність ч.2 ст.19 Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997 року (із змінами та доповненнями станом на час їх прийняття надалі-Закон №280).

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції висновувався на законності прийнятих спірних рішень Градизької селищної ради Глобинського району. Визначення конкретних місць для організації торгівлі та прийнятих відповідно до них рішень щодо земельних ділянок комунальної власності, не може вважатися порушення прав позивача, оскільки останній не є особою, відповідальною за організацію місць для ведення торгівлі на цих землях.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи та надаючи оцінку судовому рішенню першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 140 Конституції України, місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами /частина перша статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"/.

За змістом пунктів 24, 34, 44 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України; вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках.

У відповідності до підпункту 8 пункту "а" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: організація місцевих ринків, ярмарків, сприяння розвитку всіх форм торгівлі.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку /частина десята статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"/.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Частиною восьмою цієї статті визначено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

За змістом розділу І Методичних рекомендацій щодо базових моделей ринків з продажу продовольчих та непродовольчих товарів, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 28.07.2004 №281, ринок - суб'єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов'язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і пропозицій.

Доводи позивача, наведені ним в обґрунтування позову, зводяться до того, що спірними рішеннями порушені права ПП "ТРК "Градизький" на ведення законної господарської діяльності.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, що рішення від 25.08.2017 №50 в частині визначення місць для індивідуальної торгівлі на території селища Градизьк Глобинського району Полтавської області та особи, відповідальної за отримання плати за послуги ринку спрямоване на реалізацію відповідачем власних (самоврядних) повноважень, визначених пунктом 44 частини першої статті 26, підпунктом 8 пункту "а" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" щодо упорядкування благоустрою територій та організації ринків на відповідній території.

При цьому саме по собі визначення конкретних місць для організації торгівлі жодним чином не порушує прав позивача, оскільки останній не є особою, відповідальною за організацію місць для ведення торгівлі.

Так, рішеннями селищної ради від 29.04.2010 №5, від 14.11.2011 №6 ПП "ТРК "Градизький" дозволено виключно стягувати плату за послуги ринку. При цьому відповідним рішенням не передбачено створення комунального ринку, відведення для його функціонування відповідних земельних ділянок та передачі їх у власність чи оренду позивачу, а також наділення позивача повноваженнями з адміністрації такого ринку.

Необхідність ухвалення відповідних рішень відповідач пов'язує з потребою упорядкування торгівлі на території смт. Градизьк та акумулювання коштів, які надходять у вигляді плати за послуги ринку.

Суду апеляційної інстанції надані документальне підтвердження використання коштів отриманих КП «Жилремсервіс» у відповідному періоді 2018 року від ринкових зборів в інтересах територіальної громади, що додатково підтверджує обґрунтовану необхідність прийняття таких рішень.

На підтвердження доводів позивача-апелянта щодо використання таких коштів в інтересах громади за період збору ПП "ТРК "Градизький", ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не представлено. Такі дії позивач обґрунтовував тим, що рішеннями від 29.04.2010 №5, від 14.11.2011 №6 ПП "ТРК "Градизький" надано право стягувати плату за послуги ринку. Водночас цими рішеннями не визначено обов'язків підприємства, а також необхідність спрямування отриманих коштів до бюджету.

З урахуванням наведених вище приписів статей 10, 26, 30, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд першої інстанції дійшов законного висновку, що відповідач, як орган місцевого самоврядування, повноважний визначати в інтересах територіальної громади конкретні місця для проведення торгівлі та особу, відповідальну за отримання плати за послуги ринку. Реалізуючи такі функції орган місцевого самоврядування виконує власні дискреційні (самоврядні) повноваження, що прямо передбачені пунктом 44 частини першої статті 26, підпунктом 8 пункту "а" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Зважаючи на те, що у позивача відсутні будь-які оформлені та зареєстровані у визначеному законом порядку права щодо користування, володіння та/або розпорядження земельними ділянками чи об'єктами нерухомості на місцях, відведених для організації торгівлі, колегія суддів також погоджується і з висновками суду, що ухваливши спірні рішення відповідач жодним чином не порушив права ПП "ТРК "Градизький".

Такі висновки судів також додатково підтверджуються самими прийнятими рішеннями Градизької селищної ради. Так, якщо рішенням від 25.08.2017 року №50 були визначені місця для організації торгівлі на території смт.Градизьк (№1 та №2), при чому зазначені земельні ділянки належать територіальній громаді селища та є її комунальною власністю, то рішеннями від 22.12.2017 року №22 та 23 фактично вирішене питання саме до цих земельних ділянок щодо визначення місць торгівлі. Так в п.3 рішення №23 від 22.12.2017 року визначено, що рішення про скасування розповсюджується на територію, яка не передана у власність/користування іншим суб'єктам господарювання. До матеріалів справи додана Схема розташування земельних ділянок (ринкова інфраструктура), де розділені земельні ділянки в оренді ОСОБА_4. та земельні ділянки ради. Представник позивача не заперечував проти таких обставин.

Окрім того, що такі рішення були прийнятті в межах повноважень ради, як в інтересах самої територіальної громади селищної ради та спрямоване на задоволення потреб населення, то вони жодним чином не зачипають прав інших осіб власників або землекористувачів ні щодо місць торгівлі, ні щодо збору коштів на цих місцях, що належать іншим фіз..юр особам, на території яких Позивач продовжує здійснювати ринковий збір. Тобто, фактично Радою визначені свої місця де буде здійснюватися відповідна індивідуальна торгівля та відповідний суб'єкт стягнення плати за послуги ринку в таких місцях, на інші місця, що належать іншим особам (ФОП ОСОБА_4. з яким Позивач має відповідні відносини) та Позивача таке рішення не розповсюджується та право на збір не припинено.

За таких обставин, доводи позивача про втручання у його господарську діяльність у наведеній частині колегія суддів також визнає безпідставними.

Щодо доводів позивача про те, що рішеннями Градизької селищної ради від 29.04.2010 №5, від 14.11.2011 №6 не визначено строк їх дії, а тому презюмується, що ПП "ТРК "Градизький" дозвіл на стягнення плати за послуги ринку надано безстроково, колегія суддів зазначає, що будь-яке рішення органу місцевого самоврядування є чинним упродовж періоду існування конкретних суспільних відносин, яких дане рішення стосується. При зміні правового регулювання таких відносин, відповідне рішення втрачає свою чинність. Крім того, колегія суддів вважає, що зазначене рішення не можна вважати актом одноразового застосування, який після його прийняття вичерпав свою дію та відносини, які були врегульовані таким рішенням припинили своє існування шляхом виконання. Зазначені рішення були такими, що продовжували регулювати певні правовідносини у часі, як у сфері визначення місці торгівлі, так і у визначені суб'єкта, який буде здійснювати відповідний збір коштів, як плату за стягнення ринкового збору, тобто є триваючими, та не є абсолютними та такими, що не підлягають беззаперечній зміні таких відносин.

З приводу посилань позивача на приписи частини десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд першої інстанції також дійшов законних висновків щодо того, що у спірних відносинах втрата чинності окремими рішеннями селищної ради зумовлена ухваленням відповідачем рішень про визначення місць для проведення торгівлі на ринках та особи, відповідальної за одержання плати за послуги ринку, що відповідає змісту та формі реалізації органом місцевого самоврядування власних (самоврядних) повноважень.

Стосовно посилань позивача на судові рішення в адміністративній справі №524/246/17 колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас згадані судові рішення не містять посилань на встановлені преюдиційні обставини, що мають бути враховані судом під час розгляду даної справи.

До того ж, як визначено частиною сьомою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Додатково колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в межах адміністративної справи №524/246/17, на яку посилається апелянт, та цієї справи існують певні розбіжності у фактичних обставинах справи та їх складових. Правова природа виникнення та прийняття тих рішень Градизької селищ ради від 19.07.2016 року №13, 14, які були предметом судової оцінки, та в межах цієї справи, в тому числі з огляду на їх зміст, є різною. А тому таке ототожнення, як беззаперечне правило при застосуванні в межах цієї справи, правових висновків зроблених в межах адміністративної справи №524/246/17, є безпідставним.

Таке врахування допускається щодо фактичних обставин справи, які не є спірним в межах справи, але не до правових висновків.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ухвалюючи спірні рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні". Спірні рішення спрямовані на унормування власних (самоврядних) повноважень відповідача в частині організації благоустрою населеного пункту, визначення правил торгівлі на ринках, а також створення належних умов для використання комунальної власності територіальної громади з метою, що не шкодить інтересам цієї громади.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції. Судове рішення не може бути скасовано з формальних підстав.

Жодні наведені доводи та мотиви апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 292, 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Торгово-ринковий комплекс "Градизький" - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року по справі № 816/1847/18- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів - з дня складення повного судового рішення.

У повному обсязі складена 06 грудня 2018 року.

Головуючий суддя (підпис)М.М. Яковенко
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях М.І. Старосуд