Справа № 163/1435/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3226/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2018 року у справі № 163/1435/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Чишій С.С. в м. Любомлі Волинської області 22.10.2018 року, згідно з журналом судового засідання 17:01 год.), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 13.06.2018 року № 2628/20500/18.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2018 року в адміністративний позов задоволено.

Постанову начальника Волинської митниці ДФС Кривіцького Віктора Броніславовича від 13.06.2018 року в справі про порушення митних правил № 2628/20500/18 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України (далі - МК України) з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 453557,46 гривні, визнано протиправною і скасовано.

Провадження в справі про порушення митних правил № 2628/20500/18 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Любомльського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що відповідачем виявлено порушення позивачем правил класифікації товарів під час митного оформлення, що стало підставою для самостійної класифікації таких товарів митним органом. Зазначає, що внаслідок аналітично-пошукової роботи (опрацювання тематичних web-сайтів в мережі Інтернет, відомостей з технічними даними поставлених позивачу товарів) встановлено, що товар «латексні плити та листи для матраців» має основні властивості матраца та використовується для виготовлення безпружинних матраців. Відповідно до вимог Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД), матраци з пористої гуми класифікуються не в товарній підкатегорії 4008 11 00 00, а в 9404 21 10 00.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. Послався на те, що позивачем здійснено правильну класифікацію імпортованого товару за кодом УКТ ЗЕД, що підтверджується матеріалами справи, що розглядається, а також висновками суду в іншій адміністративній справі,

Представник апелянта правом на участь у судовому засіданні не скористався.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі зовнішньоекономічного контракту від 01.11.2012 року № 01/11, укладеного ПП «Люмітекс» з компанією «VIROLET» (Чеська Республіка), у 2015 році на територію України здійснено поставку товару «латексні плити та листи» різних розмірів на умовах поставки згідно з Інконтермс «EXW NYMBURK» (Чеська Республіка).

Митне оформлення ввезеного товару здійснено в зоні діяльності Волинської митниці ДФС за чотирма митними деклараціями: № 205070000/2015/8067, № 205070001/2015/12026, № 205070000/2015/27122, № 205070000/2015/29192.

На підставі зовнішньоекономічного контракту від 19.05.2011 № 19/05, укладеного ПП «Люмітекс» з компанією «EKON-91» LTD (Республіка Болгарія), у 2015 2017 роках на митну територію України був ввезений аналогічний товар «латексні плити та листи» різних розмірів на умовах поставки згідно з Інкотермс «FCA BIALA» (Республіка Болгарія).

Митне оформлення ввезеного товару з цієї компанії здійснено в зоні діяльності Волинської митниці ДФС за 14-ма митними деклараціями: № 205070000/2015/7949; № 205070001/2015/12717; № 205070000/2015/18817; № 205070000/2016/4545; № 205070000/2016/27455; № 205070000/2016/30014; № 205070000/2016/43272; № 205070000/2016/46521; № 205070000/2016/50140; № 205070000/2017/4299; № UA205090/2017/896; № UA205090/2017/5281; № UA205090/2017/23297.

Ввезений товар за усіма вище вказаними митними деклараціями задекларовано за кодом НОМЕР_1 згідно УКТ ЗЕД.

Згідно із митними деклараціями декларантами виступали ТОВ «Інтерброк-Транс» та ФОП ОСОБА_4

На час оформлення цих митних декларацій керівником ПП «Люмітекс» був позивач ОСОБА_2

Головним управлінням ДФС у Волинській області проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання ПП «Люмітекс» вимог законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року, за результатами якої складено Акт від 07.02.2018 року № 2010/14-08/34745288.

Посадові особи ГУ ДФС у Волинській області дійшли висновку про необхідність класифікації імпортованих товарів за кодом УКТ ЗЕД .

Як наслідок, зміна коду товару призвела до зміни (збільшення) ставки ввізного мита.

На підставі Акту перевірки 23.02.2018 року були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення ПП «Люмітекс» суми грошового зобов'язання за платежем «мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності» на суму 157485,23 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ на 31497,05 грн.

26.02.2018 року ГУ ДФС у Волинській області надіслало Акт перевірки Волинській митниці.

22.05.2018 року головним державним інспектором Волинської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил № 2628/20500/18 відносно ОСОБА_2 за ознаками ст. 485 МК України про те, що він як директор ПП «Люмітекс» через декларантів ТОВ «Інтерброк-Транс» та ФОП ОСОБА_4 під час митного оформлення товарів вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 151185,82 гривень, тобто заявив у вищевказаних 18 митних деклараціях неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД та його митної вартості, і надав з цією ж метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

13.06.2018 року начальник Волинської митниці ДФС Кривіцький В.Б. виніс оскаржувану постанову. Даною постановою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 2628/20500/18 і накладено стягнення у вигляді 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 453557,46 гривень.

Таким чином, аналіз досліджених у справі доказів свідчить, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил і головним доказом для притягнення Кривіцького Віктора Броніславовича до відповідальності за передбачене ст. 485 МК України правопорушення слугував Акт перевірки від 07.02.2018 року № 2010/14-08/34745288.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ні з оскаржуваної постанови, ні з самих матеріалів справи про порушення митних правил не встановлено, які саме неправдиві відомості (документи) були подані позивачем через декларантів органу доходів і зборів і, як наслідок, це вплинуло на визначення коду товару згідно УКТЗЕД та його митної вартості.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно із ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 року у справі № 803/563/18 за позовом Приватного підприємства «Люмітекс» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, яке залишене без змін постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року, визнано правильною класифікацію за кодами УКТ ЗЕД ввезених підприємством товарів, у зв'язку з неправильною класифікацією яких позивача у справі, що розглядається притягнуто до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта про неправильність класифікації товарів позивачем ґрунтуються виключно на припущеннях, яким дано оцінку в іншій адміністративній справі ( № 803/563/18), а також судом першої інстанції у справі, що розглядається.

Оскільки інші доводи апелянта, жодним чином не спростовують висновків суду в адміністративній справі № 803/563/18, які мають значення для вирішення справи, що розглядається, такі доводи підлягають відхиленню.

Відповідно до частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У рішенні ЄСПЛ по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов'язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Таким чином, виходячи із змісту наведеного вище рішення ЄСПЛ, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен врахувати висновки судового рішення у іншій справі, які стосуються винесеного ним та оскарженого позивачем рішення.

Відповідач безпідставно і невмотивовано заперечує проти такого врахування.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанц2ії правильно визнав протиправною та скасував постанову у справі про порушення митних правил № 2628/20500/18 від 13.06.2018 року.

Частинами 2-4 ст. 242 КАС України встановлено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

При подачі позову та апеляційної скарги сторони були звільнені від судового збору, інформація про понесені сторонами інші судові витрати у справі відсутня. Відтак, підстав для розподілу чи перерозподілу судових витрат, передбачені ст. 139, підпунктом «в» пункту 4 ст. 322 КАС України, немає.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2018 року у справі № 163/1435/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
Н. В. Бруновська
Повний текст рішення складено 07.12.2018