Справа № 821/605/17
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 р.

м.Одеса

Справа № 821/605/17

Категорія: 10.1

Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні о 10:27 год, по справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 13.06.2017 р., просив:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Херсонській області від 21.02.2017 р. № Ю-8330-23 про сплату боргу (недоїмки);

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Херсонській області щодо внесення до інтегрованої картки платника ПАТ "Таврійська будівельна компанія" записів: від 31.01.2017 р., код м 12 , недоїмка в сумі 506083,54 грн.; від 15.01.2015 р., код 28S, про нарахування пені в сумі 6019,07 грн.; від 15.01.2015 р., код 280, про нарахування штрафної санкції в сумі 17703,14 грн.; від 15.01.2015 р., код 28S, про нарахування пені в сумі 536,03 грн.; від 15.01.2015 р., код 280, про нарахування штрафної санкції в сумі 26801,35 грн.; від 11.12.2015 р., код 15L, про нарахування пені в сумі 21004,29 грн.; від 11.12.2015 р., код 15L, про нарахування пені в сумі 10868,14 грн.; від 11.12.2015 р., код 15L, про нарахування пені в сумі 7654,71 грн.; від 11.12.2015 р., код 15F, про нарахування штрафної санкції в сумі 34857,80 грн.; від 11.12.2015 р., код 951, збільшено недоїмки в сумі 34857,80 грн.; від 11.12.2015 р., код 15F, про нарахування штрафної санкції в сумі 27867,04 грн.; від 11.12.2015 р., код 951, збільшено недоїмки в сумі 27867,04 грн.; від 11.12.2015 р., код 15F, про нарахування штрафної санкції в сумі 29861,05 грн.; від 11.12.2015 р., код 951, збільшено недоїмки в сумі 29861,05 грн.; від 03.10.2016 р., код 951, збільшено недоїмки в сумі 345,37 грн.;

- зобов'язати Головне управління ДФС у Херсонській області внести зміни до інтегрованої картки платника ПАТ "Таврійська будівельна компанія" шляхом виключення з неї записів з наявності недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску: від 31.01.2017 р., код м 12 , недоїмка в сумі 506083,54 грн.; від 15.01.2015 р., код 28S, про нарахування пені в сумі 6019,07 грн.; від 15.01.2015 р., код 280, про нарахування штрафної санкції в сумі 17703,14 грн.; від 15.01.2015 р., код 28S, про нарахування пені в сумі 536,03 грн.; від 15.01.2015 р., код 280, про нарахування штрафної санкції в сумі 26801,35 грн.; від 11.12.2015 р., код 15L, про нарахування пені в сумі 21004,29 грн.; від 11.12.2015 р., код 15L, про нарахування пені в сумі 10868,14 грн.; від 11.12.2015 р., код 15L, про нарахування пені в сумі 7654,71 грн.; від 11.12.2015 р., код 15F, про нарахування штрафної санкції в сумі 34857,80 грн.; від 11.12.2015 р., код 951, збільшено недоїмки в сумі 34857,80 грн.; від 11.12.2015 р., код 15F, про нарахування штрафної санкції в сумі 27867,04 грн.; від 11.12.2015 р., код 951, збільшено недоїмки в сумі 27867,04 грн.; від 11.12.2015 р., код 15F, про нарахування штрафної санкції в сумі 29861,05 грн.; від 11.12.2015 р., код 951, збільшено недоїмки в сумі 29861,05 грн.; від 03.10.2016 р., код 951, збільшено недоїмки в сумі 345,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач безпідставно виніс вимогу про сплату боргу (недоїмки), оскільки ПАТ "Таврійська будівельна компанія" у повному обсязі сплатило єдиний соціальний внесок за вказаний у вимозі період, що підтверджується журналами проводок та банківськими виписками.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що при винесенні оскаржуваної вимоги від 21.02.2017 р. № Ю-8330-23 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 506083,54 грн., ГУ ДФС у Херсонській області діяло виключно в межах норм діючого законодавства, а вказана у ній сума заборгованості відповідає даним інтегрованої картки позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що підприємство станом на 20.05.2014 р. заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску не мало. Після попередньо виписаної вимоги від 28.02.2014 р. № Ю-33-25, яку скасовано постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 р., ПАТ "Таврійська будівельна компанія" у період з 19.05.2014 р. по 31.01.2017 р. сплатило внесок у розмірі 6741592,46 грн., а нараховано за цей період - 6601042,18 грн. Тому заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску станом на 31.01.2017 р. відсутня.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.02.2017 р. відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-8330-23 у сумі 506083,54 грн., не погоджуючись з якою позивач оскаржив її до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Держаної фіскальної служби України від 06.04.2017 р. № 7175/6/99-99-11-02-02-25, скаргу ПАТ "Таврійська будівельна компанія" залишено без задоволення, а прийняту вимогу - без змін, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що вимога від 21.02.2017 р. № Ю-8330-23 про сплату боргу (недоїмки) на суму 506083,54 грн., складена станом на 31.01.2017 р., є протиправною та підлягає скасуванню, так як згідно розрахунку сум єдиного соціального внеску, що підлягають сплаті за період з травня 2014 року по лютий 2017 року, ПАТ "Таврійська будівельна компанія" визначено загальну суму єдиного внеску у розмірі 6601042,18 грн., а сплачено - 6741592,46 грн. Також суд першої інстанції зазначив про протиправність внесення відповідачем в інтегровану картку ПАТ "Таврійська будівельна компанія" записів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Абзацом 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI передбачено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування (ч.5 ст.9 Закону № 2464-VI).

Приписами ч.8 ст.9 № 2464-VІ визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно ч.10 ст.9 Закону № 2464-VІ днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Так судом апеляційної інстанції встановлено, що 28.02.2014 р. контролюючим органом прийнято вимогу № Ю-33-25 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 568656,99 грн. (529129,86 грн. - недоїмка, 39527,14 грн. - пеня), яку ПАТ "Таврійська будівельна компанія" оскаржили до суду.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 р. (справа № 821/2231/14), яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2015 р., а ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.03.2015 р. - відмовлено у відкритті касаційного провадження, визнано протиправною та скасовану вимогу від 28.02.2014 р. № Ю-33-25 про сплату боргу зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 568656,99 грн. (529129,86 грн. - недоїмка, 39527,14 грн. - пеня).

З мотивувальної частини постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 р. слідує, що судом встановлено, що ПАТ "Таврійська будівельна компанія" сплатило єдиний соціальний внесок у повному обсязі в період, зазначений в оскарженій вимозі № Ю 33-25, з 28.02.2014 р. по 19.05.2014 р., про що свідчать відповідні платіжні доручення.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України (у редакції, діючій до 15.12.2017 року, оскільки позов подано до суду 18.04.2017 року та справу розглянуто судом першої інстанції 19.06.2017 року) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно 4 ст.78 КАС України (у редакції, діючій з 15.12.2017 року) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 р., яка набрала законної сили встановлено, що станом на 20.05.2014 р. у ПАТ "Таврійська будівельна компанія" відсутня заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску.

Суд встановив, що в період з 19.05.2014 р. по 31.01.2017 р., тобто за період, який вказано у вимозі від 28.02.2017 р. № Ю-8330-23, позивачем сплачено єдиний соціальний внесок у розмірі 6741592,46 грн., в той час як нараховано - 6601042,18 грн., таким чином вимога від 21.02.2017 р. № Ю-8330-23 про сплату боргу (недоїмки) на суму 506083,54 грн., є протиправною та підлягає скасуванню, так як згідно розрахунку сум єдиного соціального внеску, що підлягають сплаті за період з травня 2014 року по лютий 2017 року, ПАТ "Таврійська будівельна компанія" визначено загальну суму єдиного внеску у розмірі 6601042,18 грн., а сплачено - 6741592,46 грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на законність винесення вимоги про сплату боргу № Ю-8330-23 від 11.11.2016 року складену станом на 31.10.2016р. на загальну суму заборгованості 719569,92грн., в тому числі 345,37 грн. штрафу, з посиланням на відповідні рішення ДФС України від 22.03.2017р. №5631/6/99/-99-11-02-02-25 та рішення ГУ ДФС у Херсонській області від 14.02.2017р. № 338/10/21-22-10-01-06.

Суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначає, що як встановлено судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду справи, 02.03.2017року позивач отримало від ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-8330-23 від 21.02.2017р.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-8330-23 від 21.02.2017р. складена станом на 31.01.2017р. на загальну суму заборгованості 506083,54 грн. та не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся зі скаргою в ДФС України, які своїм рішенням про результат розгляду скарги від 06.04.2017р.р. № 7175/6/99-99-11-02-02-25 скаргу ПАТ "Таврійська будівельна компанія" залишили без задоволення, а прийняту вимогу - без змін.

Судовою колегією встановлено, що звертаючись до суду з цим позовом позивач просив скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-8330-23 від 21.02.2017р. складену станом на 31.01.2017р. на зальну суму заборгованості 506083,54грн. та додав відповідне рішення ДФС України № 7175/6/99-99-11-02-02-25 від 06.04.2017р., що спростовує посилання апелянта в апеляційній скарзі на рішення ДФС України від 22.03.2017р. №5631/6/99/-99-11-02-02-25 про розгляд скарги позивача, щодо скасування вимоги про сплату боргу № Ю-8330-23 від 11.11.2016 року складену станом на 31.10.2016р.

Таким чином зазначені доводи апелянта судова колегія до уваги не бере, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції та стосуються іншої вимоги з зазначенням іншої суми заборгованості та дати її виникнення та прийняття.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо наявності заборгованості позивача зі сплати єдиного соціального внеску з огляду на наступні обставини.

Так, як вже було зазначено судом апеляційної інстанції постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 року, яка набрала законної сили, визнано протиправною та скасовано вимогу ДПІ у м.Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області від 28.02.2014р. № Ю 33-25 про сплату боргу зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 568656,99грн. (529129,86 грн. - недоїмка, 39527,14грн. - пеня).

Таким чином матеріалами справи встановлено, що у позивача станом на 20.05.2014 р. заборгованость зі сплати єдиного соціального внеску була відсутня, оскільки після попередньо виписаної вимоги від 28.02.2014 р. № Ю-33-25, яку скасовано постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 р., ПАТ "Таврійська будівельна компанія" у період з 19.05.2014 р. по 31.01.2017 р. сплатило внесок у розмірі 6741592,46 грн., а нараховано за цей період - 6601042,18 грн., тому постанову Херсонського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області – залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року – без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2018 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов