Справа № 826/3302/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3302/18 Суддя першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство послуг нерухомості» на проголошене о 13 годині 40 хвилин рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року, повний текст якого складено 05 вересня 2018 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство послуг нерухомості» до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві, Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві ОСОБА_1 про визнання незаконними дій та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство послуг нерухомості» (далі - Позивач, ТОВ «Агентство послуг нерухомості») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві (далі - Відповідач-1, ГУ Держгеокадастру у м. Києві), Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві ОСОБА_1 (далі - Відповідач-2, Державний кадастровий реєстратор) про:

- визнання законними дій та скасування рішення Державного кадастрового реєстратора від 09.02.2018 року №РВ-018 «Про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру»;

- зобов'язання ГУ Держгеокадастру у м. Києві внести відомості до Державного земельного кадастру щодо зміни виду використання земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 з «для будівництва та обслуговування багатофункціонального готельно-офісного комплексу з паркінгами та приміщеннями громадського призначення» на «для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з приміщеннями комерційного і громадського призначення та з підземним паркінгом».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.08.2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що у межах спірних правовідносин зміна виду використання земельної ділянки за своїм змістом є зміною її цільового використання, а відтак, в силу вимог чинного законодавства, має здійснюватися за відповідним проектом землеустрою із дотриманням встановленої процедури.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що зміна виду використання земельної ділянки у межах однієї категорії земель не потребує відповідного проекту землеустрою, оскільки цільове використання земельної ділянки не змінюється. Крім того, вказує, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про правомірність відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, адже всі необхідні документи для зміни виду її використання були надані. Поряд з іншим, наголошує на безпідставності посилання суду на постанову Верховного Суду України від 08.04.2015 року у справі №6-32цс15, оскільки спірні правовідносини є відмінними від тих, що були предметом дослідження суду касаційної інстанції. Натомість, Апелянтом підкреслено, що у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №924/1032/17 міститься висновок, що зміна об'єкта будівництва на орендованій земельній ділянці, що була надана саме під будівництво у межах відповідної категорії земель, не є зміною її цільового призначення.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05.12.2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у м. Києві просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. На підтвердження своєї позиції зазначає, що згідно даних Державного земельного кадастру цільовим призначенням належної ТОВ «Агентство послуг нерухомості» на праві власності земельної ділянки є інша некомерційна діяльність. При цьому вказує, що зміна цільового призначення земельної ділянки та видів її використання зі зміною коду класифікації видів цільового призначення здійснюється на підставі відповідного проекту землеустрою, а відтак у межах спірних правовідносин державна реєстрації зміни відомостей про згадану земельну ділянку повинна бути здійснена за розробленим проектом землеустрою. Крім того, звертає увагу на те, що Апелянт, спростовуючи посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду України, не врахував існуючу практику Верховного Суду в аналогічних спорах. Поряд з цим, підкреслює, що покладення на Державного кадастрового реєстратора обов'язку вчинити визначені дії є формою втручання у дискреційні повноваження останнього.

Аналогічний за змістом і вимогами відзив надійшов і від Державного кадастрового реєстратора.

У судовому засіданні представник ТОВ «Агентство послуг нерухомості» доводи апеляційної скарги підтримав та просив її вимоги задовольнити повністю з підстав, викладених в останній.

Представник Відповідача-1 наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач-2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції змінити, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Агентство послуг нерухомості» є власником земельної ділянки площею 0,8233 га з кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої по АДРЕСА_1, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №219797 від 10.09.2010 року, про що до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, внесено запис за №02-8-00289 (а.с. 12-13).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру №НВ-018 від 30.01.2018 року, цільовим призначенням даної земельної ділянки, належної до категорії земель житлової та громадської забудови, є: «Іншої некомерційної діяльності» (а.с. 14-18). Крім того, видом використання земельної ділянки визначено будівництво, експлуатація та обслуговування багатофункціонального готельно-офісного комплексу з паркінгами та приміщеннями громадського призначення.

У січні 2018 року ТОВ «Агентство послуг нерухомості» звернулося до ГУ Держгеокадастру у м. Києві із заявою №02-001 про внесення відомостей до Державного земельного кадастру про зміну виду використання земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1), а саме - для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з приміщеннями комерційного і громадського призначення та з підземним паркінгом (а.с. 29-30). До вказаної заяви були додані копії: державного акту на право власності, витягу з Державного земельного кадастру, витягу з містобудівного кадастру міста Києва.

Рішенням від 09.02.2018 року №РВ-018 Державним кадастровим реєстратором відмовлено у реєстрації змін до відомостей про земельну ділянку у зв'язку з тим, що зміна виду використання передбачає зміну цільового призначення земельної ділянки, що не узгоджується з п. 12.1 рішення Київської міської ради №241/2463 (а.с. 31-32).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 19, 20, 39, 186-1 Земельного кодексу України, ст. ст. 15, 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ст. 1 Закону України «Про землеустрій», а також Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для реєстрації змін до відомостей про земельну ділянку з огляду на те, що зміна її цільового призначення має здійснюватися на підставі розробленого проекту землеустрою.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Отже, земельним законодавством чітко встановлено, що за проектами землеустрою та з дотриманням відповідної процедури здійснюється зміна цільового призначення земельних ділянок.

Приписи ч. 5 ст. 20 ЗК України визначають, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Відтак, зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель (за виключенням земель сільськогосподарського призначення та земель оборони), здійснюється її власником самостійно з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Положеннями ст. 39 ЗК України визначено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно ст. 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Цільове призначення земельних ділянок, які надані громадянам, юридичним особам у власність чи постійне користування, зазначається в державних актах на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою.

Зміст наведених норм у своїй сукупності дає підстави для висновку, що цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції зі змісту відзиву Державного кадастрового реєстратора на позов, відповідно до рішення Київської міської ради від 25.12.2012 року № 715/8999 у зв'язку з припиненням повноважень виконавчого органу Київської міської ради з ведення Державного земельного кадастру у місті Києві та з метою забезпечення його ведення центральним органом з питань земельних ресурсів і його територіальним органом у місті Києві, до Державного агентства земельних ресурсів України передано інформацію про земельні ділянки в межах міста Києва, зареєстровані Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) до 01.01.2013 року в електронному вигляді у форматі обмінного файлу уніфікованої форми.

Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером: :82:033:024, площею 0,8233 га, яка розташована за адресою: м. Київ, Печерський район, вул. Михайла Грушевського, 30, цільове призначення - інша комерційна діяльність, вид використання - для будівництва, експлуатації та обслуговування багатофункціонального готельно-офісного комплексу з паркінгами та приміщеннями громадського призначення, категорія земель - землі житлової та громадської забудови.

У порядку інформаційного обміну від органу державної реєстрації прав до ГУ Держгеокадастру у м. Києві надійшла інформація про те, що на земельну ділянку з вищезазначеним кадастровим номером 19.02.2013 року було зареєстровано право приватної власності за ТОВ «Агентство послуг нерухомості».

Вказані обставини учасниками справи під сумнів не ставилися.

Відповідно до п. 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 (далі - Порядок №1051), відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Згідно ч. 3 ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Приписи ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначають, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до переліку відомостей про земельну ділянку, які включаються до Державного земельного кадастру, належить, зокрема, цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель).

Пунктом «б» ч. 2 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру щодо виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі письмової заяви власника (користувача) земельної ділянки державної чи комунальної власності, - у разі зміни виду використання земельної ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони); на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення.

Таким чином, у межах спірних правовідносин, зміна використання земельної ділянки з виду «для будівництва та обслуговування багатофункціонального готельно-офісного комплексу з паркінгами та приміщеннями громадського призначення» на вид використання «для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з приміщеннями комерційного і громадського призначення та з підземним паркінгом» призводить до зміни цільового призначення земельної ділянки. Водночас, як вже було підкреслено вище, зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зміна виду використання земельної ділянки (в межах однієї категорії та цільового призначення), яка належить особі на праві приватної власності можлива, але порядок вказаної зміни не врегульовано земельним законодавством України.

Виходячи з принципу ЗК України щодо раціонального використання та охорони земель, зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цільового призначення землі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 308/7923/16-ц, у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі № 521/4789/17 та у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 826/8492/17.

Відтак, колегія суддів вважає помилковими доводи Апелянта про те, що судом першої інстанції у своїх висновках застосовано правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 року у справі № 6-32цс15, яка не охоплює відносини, що були предметом адміністративного позову, не знайшли свого підтвердження, оскільки зазначену правову позицію підтримано у вище зазначених постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року та Верховного Суду від 08.05.2018 року.

Крім іншого, судовою колегією враховується, що відповідно до п. 12.1 Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 20.04.2017 року № 241/2463, зміна цільового призначення земельної ділянки та видів її використання із зміною коду класифікації видів цільового призначення земельної ділянки здійснюється на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Аналіз змісту Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Держкомстату України від 23.07.2010 року № 548, дає підстави для висновку, що в будь-якому випадку зміна використання земельної ділянки з виду «для будівництва та обслуговування багатофункціонального готельно-офісного комплексу з паркінгами та приміщеннями громадського призначення» на вид використання «для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з приміщеннями комерційного і громадського призначення та з підземним паркінгом» зумовить зміну коду класифікації видів цільового призначення земельної ділянки, що, як вже було неодноразово підкреслено вище, свідчить про необхідність розробки проекту землеустрою щодо державної реєстрації відвідних змін до відомостей про земельну ділянку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Державним кадастровим реєстратором обґрунтовано прийнято рішення від 09.02.2018 року № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком №1051, оскільки вимоги зазначеного закону мають чіткий перелік документів, серед яких - проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення, котрий позивачем не було надано Державному реєстратору під час подання заяви від 31.01.2018 року про внесення відомостей (зміни до них) до Державного земельного кадастру.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство послуг нерухомості» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 05» грудня 2018 року.