Справа № 817/1478/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1689/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Онишкевича Т.В.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року, ухвалене суддею Комшелюк Т.О., 14:46:21 год., м. Рівне, дата складання повного тексту рішення 25 липня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Зарічненської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

30.05.2018 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Зарічненської районної державної адміністрації, в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1» від 10 травня 2018 року №44-к.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року в задоволені позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач була звільнена з посади розпорядженням №19-к від 19.02.2018 «Про звільнення ОСОБА_1» саме з 19.02.2018 відповідно до пункту першого цього розпорядження. У період з 22.01.2018 по 26.02.2018 ОСОБА_1 на роботі була відсутня. Таким чином, відповідно до пункту 2 розпорядження від 19.02.2018 №19-к у зв'язку із відсутністю ОСОБА_1 на службі, роботодавець обґрунтовано вважав днем звільнення перший день виходу працівника на службу, що відповідає приписам ч.5 ст.41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Сторонами не заперечується, що позивач вийшла на службу 27.02.2018. Відтак, саме 27 лютого 2018 року, з урахуванням прийнятого відповідачем розпорядження від 19 лютого 2018 року №19-к, вважалося останнім робочим днем ОСОБА_1 на посаді начальника відділу Зарічненської РДА. Обставини та аргументи з приводу наявності правових підстав перебування позивача на службі 27.02.2018 встановлені судовим рішенням у справі № 817/695/18, яке набрало законної сили 17.07.2018.

Оскільки судом встановлено, що 27.02.2018 є останнім робочим днем позивача, то позивач мала бути на службі цього дня до закінчення робочого часу, тобто до 18:15 год Натомість, із матеріалів справи вбачається, що 27.02.2018 позивач у період часу з 14:30 до 18:15 год була відсутня на службі, що фактично унеможливило відповідача видати на руки трудову книжку позивачу. Вказане підтверджується матеріалами дисциплінарного провадження. На неодноразові запити відповідача про надання письмових пояснень з приводу причин поважності відсутності на роботі 27.02.2018, позивач надав лише заяву про перебування у вимушеному прогулі та здійснення самозахисту права на працю, на оплату праці до припинення Зарічненською районною державною адміністрацією порушення цих прав та до усунення прямої дискримінації датовану 26.03.2018, з одночасним зверненням до Національного агентства України з питань державної служби та Комітету з питань державного будівництва, регіональної політики та місцевого самоврядування. Зазначена заява містить ультимативну форму повідомлення за яких умов позивач погодиться з'явитись на службу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відсутність позивача на службі 27.02.2018 в період часу з 14:30 год. до 18:15 год. без поважних причин підтверджена належними та допустимими доказами. Також не встановлено обставин та доказів, які б підтверджували поважність причин відсутності позивача на службі 27.02.2017 у період з 14:30 год. до 18:15 год.

Відтак, розпорядження відповідача від 10.05.2018 №44-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1» є правомірним.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, винесеним з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржила його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що 19 лютого 2018 року розпорядженням Зарічненської районної державної адміністрації №19-к її звільнено з посади 19 лютого 2018 року у зв'язку із скороченням чисельності державних службовців. Оскільки у вказаному розпорядженні не значиться про введення його в дію іншою датою, то вказане розпорядження набрало чинності 19.02.2018 у відповідності до ч.5 ст.41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», а з ним набрала чинності і дата звільнення - 19.02.2018.

Апелянт стверджує, що оскільки вона фактично перебувала з 19.02.2018 у вимушеному прогулі, то, відповідно, не зобов'язана була прибувати 27.02.2018 на роботу. Також 27.02.2018 відповідачем було прийнято розпорядження №21-к, яким було визнано таким, що втратило чинність як нереалізоване розпорядження голови райдержадміністрації від 19.02.2018 №19-к «Про звільнення ОСОБА_1», яке отримане позивачем 07.03.2018, що також доводить, на думку останнього, що вона не зобов'язана була прибувати на роботу 27.02.2018, оскільки не було правових підстав, отже прийняте відповідачем спірне рішення уважає протиправним та таким, яке належить до скасування.

На підтвердження протиправності спірного рішення позивач посилається також на систематичну невиплату відповідачем заробітної плати, допомоги по тимчасовій непрацездатності, незабезпечення робочим місцем. Крім того, посилається на п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», яким роз'яснено, що невихід працівника на роботу в

Апелянт вважає, що її невихід на роботу не може вважатися прогулом без поважних причин. Також зазначає, що відповідач не визначив службові обов'язки, не нараховував заробітну плату, не надав щорічної відпустки, не виплатив допомоги по тимчасовій непрацездатності, не забезпечив робочим місцем, не створив належний доступ для потрапляння на робоче місце, що є фактичним переведенням позивача на іншу роботу, тому її невихід на цю роботу із цих причин також не може вважатися прогулом без поважних причин і її вини у невиході на роботу немає. Також жодної шкоди від невиходу на роботу відповідачу не завдано.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 у справі №817/81/17, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2017, позов ОСОБА_1 до Зарічненської РДА задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Зарічненської РДА від 13.01.2017 №4/дп-17. Визнано протиправними та скасовано розпорядження голови Зарічненської РДА «Про оголошення догани ОСОБА_1» від 13.01.2017 за №7-к, №8-к, №9-к, №10-к, №11-к, №12-к, №13-к, №14-к, №15-к, №16-к та №17-к. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу у справах сім'ї та молоді Зарічненської РДА Рівненської області з 14.01.2017. Стягнено із Зарічненської РДА на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.01.2017 по 20.06.2017 в сумі 43550,84 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення, розпорядженням голови Зарічненської РДА від 04.07.2017 № 141-к, ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу у справах сім'ї та молоді Зарічненської РДА з 14.01.2017.

16.01.2018 позивачем подано повідомлення відповідачу про обставини та діяння, які унеможливлюють прибуття на службу та проходження служби.

17.01.2018 позивач звернулась до голови Зарічненської РДА із заявою про надання щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 30 календарних днів з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати із 05.02.2018, а також надання щорічної додаткової оплачуваної відпустки за кожний рік (стаж) державної служби, що також не заперечується сторонами.

19.01.2018 ОСОБА_1 подала відповідачу повідомлення про обставини та діяння, які унеможливлюють прибуття на службу та проходження служби, в якому аналогічно змісту повідомлення від 16.01.2018 зазначила, що з липня 2017 року Зарічненська РДА не виплачує позивачу заробітної плати, що позбавило її засобів для існування та можливості, з поважних причин, прибувати на службу та знаходитись на ній.

Листом від 23.01.2018 №01/28-341 Зарічненська районна державна адміністрація повідомила позивача про те, що повідомлення про обставини та діяння, які унеможливлюють прибуття на службу та проходження служби, зареєстроване в Зарічненській райдержадміністрації за №76-01/28 від 16.01.2018 розглянуто. Доведено до відома позивача, що відповідно до статей 47, 56 Закону України «Про державну службу» остання, як державний службовець, зобов'язана неухильно дотримуватись Правил внутрішнього службового розпорядку для державних службовців апарату районної державної адміністрації, затверджених розпорядженням голови Зарічненської райдержадміністрації від 23 вересня 2016 року №181, з якими позивач 17.07.2017 ознайомлена особисто під підпис. Також просить позивача негайно з'явитися на службу для вирішення висвітлених у її повідомленні питань.

19.02.2018 відповідачем видано розпорядження №19-к, яким відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», ст.6, 39 Закону України «Про місцеві адміністрації» звільнено ОСОБА_1, начальника відділу у справах сім'ї та молоді Зарічненської РДА, 19.02.2018, у зв'язку зі скороченням чисельності державних службовців районної державної адміністрації (пункт 1). Згідно із п.2 вказаного розпорядження, у зв'язку із відсутністю ОСОБА_1 на службі, вважати днем звільнення перший день її виходу на службу. Пунктом 3 цього ж розпорядження визначено відділу юридичного забезпечення та управління персоналом апарату районної державної адміністрації ознайомити ОСОБА_1 з розпорядження та видати їй належно оформлену трудову книжку.

27.02.2018 ОСОБА_1 подала голові Зарічненської РДА заяву про вихід з 27.02.2018 на службу після закінчення тимчасової непрацездатності та інших поважних причин, в якій заявила, що 27.02.2018 вона вийшла на службу у Зарічненську районну державну адміністрацію.

Цього ж числа позивач подала відповідачу повідомлення про відсутність доступу до робочого місця, в якому повідомляє, що прибувши у Зарічненську районну державну адміністрацію на визначене раніше для неї робоче місце виявлено, що робоче місце як таке, відсутнє (не створене), будь-яке матеріально-технічне забезпечення відсутнє.

Також, 27.02.2018 позивач звернулась до відповідача із заявою про видачу належно оформленої трудової книжки та вимогою про проведення розрахунку у повному обсязі всіх сум, що належать ОСОБА_1 до виплати у зв'язку з її звільненням відповідно до розпорядження від 19.02.2018 №19-к.

В цей же день, 27.02.2018, Зарічненська РДА склала акт про відсутність на службі ОСОБА_1 без жодного попередження про причини відсутності в період з 14:30 год до 18:15 год.

Згідно з розпорядженням в.о. голови Зарічненської РДА від 27.02.2018 №21-к відповідно до статей 6, 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визнано такими, що втратили чинність, як нереалізовані: розпорядження голови районної державної адміністрації від 19.07.2017 №154-к «Про попередження ОСОБА_1 про наступне вивільнення»; розпорядження голови районної державної адміністрації від 19.02.2018 №19-к «Про звільнення ОСОБА_1».

Згідно записів в трудовій книжці на ім'я позивача серія КС №328065: №18 від 27.02.2018 - ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу у справах сім'ї та молоді Зарічненської районної державної адміністрації у зв'язку зі скороченням чисельності державних службовців, п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» (підстава розпорядження №19-к від 19.02.2017); №19 від 27.02.2018 - запис за №18 недійсний (підстава розпорядження №21-к від 27.02.2018). 03.03.2018 головою Зарічненської районної державної адміністрації, враховуючи відсутність позивача на робочому місці 27.02.2018 більше трьох годин, видано розпорядження №24-к «Про дисциплінарне провадження». Яким розпочато дисциплінарне провадження у відношенню ОСОБА_1, начальника відділу у справах сім'ї та молоді районної державної адміністрації.

За результати службового розслідування, дисциплінарною комісією в складі шести членів 05.05.2018 прийнято рішення №2/дп-18 «Про внесення подання голові районної державної адміністрації про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності». Згідно резолютивної частини цього рішення, дисциплінарною комісією визнано наявність підстав для притягнення державного службовця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та внесення подання Зарічненській РДА про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за прогул без поважних причин на підставі пункту 12 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу» 27 лютого 2018 із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді догани (пункт 1). Рекомендовано голові Зарічненської РДА притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до неї захід дисциплінарного стягнення у виді догани (пункт 2).

10.05.2018 року відповідачем видано розпорядження №44-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1», яким останню притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889-VIII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону №889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно ч.1 ст.4 Закону № 889-VIII державна служба здійснюється з дотриманням, зокрема, серед інших таких, принципів: законності - обов'язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; доброчесності - спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень.

Частинами 2, 3 статті 5 Закону №889-VIII передбачено, що відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Статтею 8 Закону № 889-VIII встановлено, що державний службовець зобов'язаний, зокрема, серед іншого, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Приписами ст.62 Закону № 889-VIII визначено, що державний службовець зобов'язаний виконувати обов'язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів. Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов'язки.

Відповідно до ст.64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частини 1 статті 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

В свою чергу, перелік дисциплінарних проступків визначає ч.2 ст.65 Закону №889-VIII.

При притягненні державного службовця до відповідальності відповідний орган має встановити в його діях дисциплінарний проступок/проступки, що відповідають визначеному переліку.

Частиною 1 ст.66 Закону №889-VIII встановлено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до частини 1 статті 67 зазначено Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків.

Згідно ст.69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

Суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов'язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Відповідно до ст.73 Закону №889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

Згідно частин першої та другої статті 74 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Встановлено, що 11.06.2018 Рівненським окружним адміністративним судом вирішений спір за участю ОСОБА_1 та Зарічненської РДА у справі №817/695/18. Предметом спору у даній справі були позовні вимоги про стягнення на користь позивача: грошової компенсації за не використані дні основної щорічної відпустки за період із 20.06.2017 по 19.02.2017 у розмірі 6746,67 грн.; грошової компенсації за не використані дні щорічної додаткової відпустки за стаж державної служби в розмірі 5060,00 грн.; 10120,00 грн. не нарахованої та не виплаченої грошової допомоги, внаслідок неправомірних дій відповідача із відмови у наданні щорічної відпустки. Рішенням суду у даній справі позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю. Згідно відомостей автоматизованої системи документообігу Рівненського окружного адміністративного суду, рішення у зазначеній справі набрало законної сили 17.07.2018 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що обставини та аргументи з приводу наявності правових підстав перебування позивача на службі 27.02.2018, на які посилається останній у даній справі, встановлені судовим рішенням у справі № 817/695/18, яке набрало законної сили 17.07.2018.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.47 КЗпП роботодавець у день звільнення зобов'язаний видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок та видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Оскільки судом встановлено, що 27.02.2018 є останнім робочим днем позивача, то позивач мав бути на службі цього дня до закінчення робочого часу, тобто до 18:15год.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що 27.02.2018 позивач у період часу з 14:30 год до 18:15 год була відсутня на службі, що фактично унеможливило відповідача видати на руки трудову книжку позивачу. Вказане підтверджується матеріалами дисциплінарного провадження.

На неодноразові запити відповідача (23.03.2018 за № 01/23-916: 03.04.2018 за №01/23- 1064) про надання письмових пояснень з приводу причин поважності відсутності на роботі 27.02.2018, позивач надала лише заяву про перебування у вимушеному прогулі та здійснення самозахисту права на працю, на оплату праці до припинення Зарічненською районною державною адміністрацією порушення цих прав та до усунення прямої дискримінації датовану 26.03.2018, з одночасним зверненням до Національного агентства України з питань державної служби та Комітету з питань державного будівництва, регіональної політики та місцевого самоврядування. Зазначена заява містить ультимативну форму повідомлення за яких умов позивач погодиться з'явитись на службу.

Таким чином, відсутність позивача на службі 27.02.2018 в період часу з 14:30 год. до 18:15 год. без поважних причин підтверджена належними та допустимими доказами.

В матеріалах справи відсутні обставини та докази, які б підтверджували поважність причин відсутності позивача на службі 27.02.2017 у період з 14:30 год до 18:15 год.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розпорядження відповідача від 10.05.2018 №44-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1» видано на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та Законом України «Про державну службу».

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до Зарічненської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження є безпідставними, а судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні таких.

Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апелянта на правомірність ухваленого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року у справі №817/1478/18 за позовом ОСОБА_1 до Зарічненської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 06.12.2018.