Справа № 0940/1732/18
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" грудня 2018 р. справа № 0940/1732/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Грицюка П.П.,
за участю секретаря судового засідання Ткачука І.М,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Івано-Франківського професійного політехнічного ліцею до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ІФ1451/343/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 13.09.2018 року, -
ВСТАНОВИВ:
Івано-Франківський професійний політехнічний ліцей (далі-позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області (далі-відповідач) про визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.
01.10.2018 року ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 1-2).
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Суду пояснив, що під час розгляду адміністративної справи та винесення у ній Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ІФ1451/343/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 13 вересня 2018 року начальник управління Держпраці в Івано-Франківській області належним чином не встановив особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та відомості про неї (тобто субєкта адміністративного правопорушення), що в свою чергу не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 106 Кодексу законів про працю України, відповідальність за яке передбачено абзацом 4 частини 2 статті 265 КЗпП України. Зазначив, що в подальшому посадовими особами винесено дублікат оскаржуваної постанови, яким виправлені відповідні описки. Однак, жодними нормами чинного законодавства не передбачено усунення таких порушень через винесення нової постанови у вигляді дубліката. Просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення адміністративного позову, просила відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення, судом встановлено наступне.
Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення №96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Пунктом 7 Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877-V від 05.04.2007 (далі - Закон №877-V).
Дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 1 ст. 2 Закону №877-V).
За визначенням п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону №877-V визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону №877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від суб'єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом; (абзац четвертий частини першої статті 8 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 03.11.2016 р. N 1726-VIII) надавати (надсилати) суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; застосовувати санкції до суб'єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.
Частиною 2 статті 7 Закону передбачено, що на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові і засвідчується печаткою.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі - Порядок № 295).
Відповідно до п. 2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).
16.07.2018 року чергова гуртожитку Івано-Франківського професійного політехнічного ліцею ОСОБА_4 звернулась до Управління Держпраці у звязку з порушеннями відносно неї законодавства про працю в частині невиплати належних їй коштів (а.с.73).
01.08.2018 року з метою розгляду вказаного звернення, на підставі пп. 1 п. 5 Порядку № 295, Управлінням Держпраці винесено наказ від 01.08.2018 року №1120-Д та направлення для проведення інспекційного відвідування від 01.08.2018 року № 04-13/15-10/5356 в період з 07.08.2018 року по 09.08.2018 року (а.с. 76, 77).
В звязку з відсутністю відповідальної особи за веденням кадрової документації та нарахувань і виплати заробітної плати працівникам Івано-Франківського професійного політехнічного ліцею листом від 07.08.2018 року в.о. директора ОСОБА_5 просила управління Держпраці в Івано-Франківській області перенести інспекційне відвідування у період з 29.08.2018 року (а.с. 78).
У зв'язку із ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування інспектором праці ОСОБА_3 складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 07.08.2018 року №Ф1451/343/НД/АВ, та зупинено проведення інспекційного відвідування до 30.08.2018 року (а.с. 79-80). Вказаний акт №Ф1451/343/НД/АВ та вимогу про надання документів від 07.08.2018 року № ІФ 1451/343/ПД вручено в.о. директора ОСОБА_5 (а.с. 81).
Наказом Управління Держпраці від 08.08.2018 року № 1156-Д, на підставі п. 18 Порядку № 295, акта про неможливість проведення інспекційного відвідування від 07.08.2018 року №ІФ1451/343/НД/АВ, інспекційне відвідування в Івано-Франківському ППЛ зупинено до 29.08.2018 року (а.с. 82).
В подальшому, 30.08.2018 року проведено інспекційне відвідування Івано-Франківського професійного політехнічного, за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ІФТ451/343/АВ (а.с. 83-86) та встановлено порушення позивачем, зокрема:
вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», власник або уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Табель обліку використання робочого часу є документом, який дозволяє врахувати фактично відпрацьовані працівниками дні, є первинним документом щодо обліку розрахунків з персоналом та базою для статистичних розрахунків. У наданих для інспекційного відвідування табелях обліку використання робочого часу працівників Івано-Франківського ППЛ за період січень 2017 року по травень 2018 року відсутні оклади працівників. Крім того, у табелі обліку робочого часу за січень 2017 року не виведено кількість відпрацьованих святкових, нічних та надурочних годин черговою гуртожитку Івано-Франківського ППЛ ОСОБА_4, аналогічно в лютому, березні та інших періодах 2017 року не виведено кількість відпрацьованих надурочних годин черговою гуртожитку Івано-Франківського ППЛ ОСОБА_4, тобто табель обліку використання робочого часу працівників Івано-Франківського ППЛ не містить усіх необхідних показників для заповнення статистичних форм. Крім того, згідно табеля обліку використання робочого часу за лютий 2017 року чергова гуртожитку ОСОБА_4 відпрацювала 168 годин при нормі робочого часу 160 годин. Отже, надурочні години у лютому 2017 року становлять 8 годин, однак кількість відпрацьованих надурочних годин не виведена, відповідно не забезпечено бухгалтерський облік витрат на оплату праці та не проведено нарахування та оплату надурочних годин черговій гуртожитку ОСОБА_4
вимог ч. 1 ст. 106 КЗпП України, відповідно до якої за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. У Івано-Франківському ППЛ має місце недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, передбачених ст. 12 Закону України «Про оплату праці», а саме норм оплати праці за роботу в надурочний час. Однак, в Івано-Франківському ППЛ оплата за роботу в надурочний час у зазначеному розмірі не виплачується. Так, згідно табеля обліку використання робочого часу за лютий 2017 року чергова гуртожитку ОСОБА_4 відпрацювала 168 годин при нормі робочого часу 160 годин (надурочні години становлять 8 годин), однак оплата надурочних годин працівниці в лютому 2017 року не проведена. Згідно табеля обліку використання робочого часу працівників за квітень 2017 року чергова гуртожитку ОСОБА_4 відпрацювала 176 годин при нормі робочого часу 152 години (надурочні становлять 24 години), оплата надурочних годин працівниці у квітні 2017 року проведена, проте не в повному обсязі. Аналогічно в інших періодах роботи ОСОБА_4 або відсутня оплата, або наявна оплата надурочних годин, проте не в подвійному розмірі.
30.08.2018 року приписом №ІФ1451/343/АВ/П зобовязано Івано-Франківський професійний політехнічний ліцей, усунути порушення, який надісланий поштовим звязком, що підтверджено квитанцією (а.с. 87-88).
04.09.2018 року на підставі Акта інспекційного відвідування № ІФ1451/343/АВ від 30.008.2018 року було прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення фінансових санкцій відповідно до статті 265 КЗпП України за порушення вимог законодавства про працю, встановлених при інспекційному відвідуванню 30.08.2018 року (а.с. 95).
Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області надіслало позивачу повідомлення про розгляд справи щодо вирішення питання про накладення фінансових санкцій відповідно до статті 265 КЗпП України, в якому зазначена дата розгляду справи на 13.09.2018 року o 11 годині 45 хвилин (а.с. 96). Дане повідомлення отримане за довіреністю 06.09.2018 року (а.с. 97, 98).
Крім того, 06.09.2018 року Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області складено протокол про адміністративне правопорушення №ІФ1451/343/АВ/П/ПТ щодо головного бухгалтера Івано-франківського професійного політехнічного ліцею ОСОБА_6 (а.с. 99). Івано-Франківським міським судом постановою від 01.10.2018 року, ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення 510 грн штрафу (а.с. 100).
З приводу винесення постанови № ІФ1451/343/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 30.08.2018 року суд констатує наступне.
Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (частина 1 статті 1).
Відповідно до статті 4 Кодексу законів про працю України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Згідно ст. 97 КЗпП власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
Статтею 106 Кодексу законів про працю України передбачено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.
За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години.
У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про оплату праці» норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.
Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.
Згідно з статтею 30 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.
Роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.
Судом встановлено, що в ході інспекційного відвідування відповідачем виявлено, що Івано-Франківським професійним політехнічним ліцеєм порушено вимоги ч. 2 ст. 30, ч. 1 ст. 106 КЗпП України. Зокрема відповідачем працівникам не проводиться оплата за роботу в надурочний час у визначеному законом розмірі.
В судовому засіданні досліджено табелі обліку використання робочого часу працівників Івано-Франківського ППЛ за період січень 2017 року по травень 2018 року та встановлено, що в них не зазначені посадові оклади працівників, в табелі обліку робочого часу за січень 2017 року не виведено кількість відпрацьованих святкових, нічних та надурочних годин черговою гуртожитку Івано-Франківського ППЛ ОСОБА_4, а також в лютому, березні та інших періодах 2017 року не виведено кількість відпрацьованих надурочних годин черговою гуртожитку Івано-Франківського ППЛ ОСОБА_4 Отже, табель обліку використання робочого часу працівників Івано-Франківського ППЛ не містили усіх необхідних показників для заповнення статистичних форм.
Крім того, згідно табеля обліку використання робочого часу за лютий 2017 року чергова гуртожитку ОСОБА_4 відпрацювала 168 годин при нормі робочого часу 160 годин (надурочні години становлять 8 годин), однак оплата надурочних годин працівниці в лютому 2017 року не проведена (а.с. 37). Згідно табеля обліку використання робочого часу працівників за квітень 2017 року чергова гуртожитку ОСОБА_4 відпрацювала 176 годин при нормі робочого часу 152 години (надурочні становлять 24 години), оплата надурочних годин працівниці у квітні 2017 року проведена, проте не в повному обсязі (а.с. 35).
В судовому засіданні допитана в якості свідка інспектор праці ОСОБА_3 повідомила, що нею особисто, як інспектором управління Держпраці в Івано-Франківській області проведено інспекційне відвідування позивача згідно звернення ОСОБА_4 Встановлені порушення відображені в акті інспекційного відвідування від 30.08.2018 року. В ході інспекційного відвідування опрацьовані та перевірені всі документи, які витребувані та надані позивачем. Серед даних документів посадовими особами не надавався до перевірки наказ Івано-Франківського професійного політехнічного ліцею "Щодо запровадження режиму підсумованого обліку робочого часу" № 09/18 від 16.01.2018 року.
Таким чином, суд приходить до висновку, що Івано-Франківським професійним політехнічним ліцеєм не виплачувалась заробітна плата ОСОБА_4 в повному обсязі чим в свою чергу недотримано мінімальних державних гарантій в оплаті праці.
Суд зазначає, що листами за № 08/01-13/211 від 08.09.2018 року та № 08/01-13/223 від 17.09.2018 року, в.о. директора Івано-Франківського ППЛ повідомила головного інспектора праці ОСОБА_3 про виконання припису, у підтвердження виконання припису було додано до листів: розрахунок понаднормових годин, бухгалтерська довідка, відомість про нарахування коштів № 362 на карткові рахунки співробітників, платіжне доручення № 365 від 17.09.2018 року про виплату заробітної плати за вересень 2018 року згідно відомості № 362 від 17.09.2018 року (а.с. 89-94).
Таким чином судом встановлено, що позивачем здійснено виплату ОСОБА_4 заробітної плати після інспекційного відвідування. При цьому суд констатує, що відповідно до п. 29 Порядку № 295 заходи до притягнення обєкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Крім того, суд не бере до уваги посилання Івано-Франківського ППЛ на те, що згідно наказу від 16.01.2017року № 09/18 запроваджено режим підсумованого робочого час, оскільки наказ про запровадження підсумованого обліку робочого часу з обліковим періодом один рік, позивачем не надавався при проведенні інспекційного відвідування, а був доданий в подальшому тільки до адміністративного позову (а.с. 21).
Щодо посилань позивача про наявність в тексті оскаржуваної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами помилок в частині зазначення коду ЄДРПОУ та адреси, суд зазначає, що в ході проведення інспекційного відвідування та в судовому засіданні позивачем не спростовано факту виявлених порушень, що зафіксовані в акті за № ІФ1451/343/АВ, наявність описок в постанові про накладення штрафу не може бути підставою для спростування виявлених порушень та скасування штрафу за не виконання ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці» та ч. 1 ст. 106 КЗпП.
Крім того, відповідно до ч. 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Згідно абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Таким чином, наведені доводи та заперечення позивача не знайшли свого підтвердження та висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Враховуючи вищевикладене, постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Івано-Франківській області №ІФ1451/343/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 13.09.2018 року винесена на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України за порушення Івано-Франківським професійним політехнічним ліцеєм ч.1 ст. 106 КЗпП України є правомірною та не підлягає скасуванню.
Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Івано-Франківський професійний політехнічний ліцей, (), місцезнаходження: вул. Левинського, 35, м. Івано-Франківськ, 76014;

Управління Держпраці в Івано-Франківській області, (), місцезнаходження: вул. Незалежності, 67, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ ОСОБА_7

Рішення складене в повному обсязі 07 грудня 2018 р.