Справа № 386/1095/18
Суддя: Ясінський Л. Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №386/1095/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2018 р. Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого- судді: Ясінського Л.Ю.

секретаря судового засідання: Кашнікова І.А.

розглянувши в порядку спрощеного провадження в місті Благовіщенське адміністративну справу за позовом позивача ОСОБА_1 до Іваськевича Владислава Леонідовича, лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції 1 батальйону 4 роти, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 26 вересня 2018 року серії ЕАВ №624450,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Іваськевича Владислава Леонідовича, лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції 1 батальйону 4 роти, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 26 вересня 2018 року серії ЕАВ №624450, про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

У позові позивач зазначив, що 09.10.2018 року отримав рекомендований лист з постановою про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №624450. Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді накладення штрафу у розмірі 425 грн. З зазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 26.09.2018 року о 21 год. 18 хв. 26 сек. у місті Одеса, на Миколаївській дорозі 229 здійснив виїзд на полосу реверсивного руху в момент вимкнених реверсивних світлофорів, чим порушив п. 8.7.4. ПДР України; 8.7.3. ПДР - порушення проїзду на заборонений сигнал світлофора.

Із зазначеною постановою ОСОБА_1 не погоджується, оскільки правил дорожнього руху не порушував. Незважаючи на його пояснення, працівником поліції була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, за скоєння правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Інших належних доказів, підтверджуючих його вину у скоєнні правопорушення відповідачем надано не було.

Таким чином, при винесенні постанови інспектором не з"ясовані всі обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, не взяті його усні пояснення, відсутній відеофіксування порушення, не з"ясована наявність свідків. Посилаючись на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення ОСОБА_1 просить скасувати постанову серії ЕАВ №624450 року від 26.09.2018 року, про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Крім того позивач просить поновити йому строк на оскарження зазначеної постанови, в зв"язку з тим вона була складена у його відсутності та не була вчасно вручена, тому ним і було пропущено строк на оскарження.

Ухвалою судді від 05.11.2018 року провадження по справі було відкрито.

В судове засідання позивач не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з"явився про день і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

26.09.2018 року відносно ОСОБА_1, лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції 1 батальйону 4 роти Іваськевич Владиславом Леонідовичем, винесено постанову Серії ЕАВ №624450 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно зазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 26.09.2018 року о 21 год. 18 хв. 26 сек., керуючи автомобілем Toyota Land Cruser 200 д.н.з. НОМЕР_1 у м. Одеса, на Миколаївській дорозі 229, здійснив виїзд на полосу реверсивного руху в момент вимкнених реверсивних світлофорів, чим порушив п. 8.7.4. ПДР України; 8.7.3. ПДР - порушення проїзду на заборонений сигнал світлофора та скоїв правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Так, згідно зп.8.7.4ПДР для регулювання руху транспортних засобів на вулицях, дорогах або по смугах проїзної частини, напрямок руху на яких може змінюватися на протилежний, застосовуються реверсивні світлофори з червоним X-подібним сигналом і зеленим сигналом у вигляді стрілки, спрямованої вниз. Ці сигнали забороняють або дозволяють рух по смузі, над якою вони розташовані. Основні сигнали реверсивного світлофора можуть бути доповнені жовтим сигналом у вигляді стрілки, нахиленої по діагоналі вниз праворуч, увімкнення якого забороняє рух по смузі, позначеній з обох боків дорожньою розміткою1.9,і інформує про зміну сигналу реверсивного світлофора та необхідність перестроювання на смугу руху праворуч. При вимкнених сигналах реверсивного світлофора, що розташований над смугою, позначеною з обох боків дорожньою розміткою 1.9, в»їзд на цю смугу заборонено.

Згідно з п. 8.7.3 "з" ПДР вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Крім того, позивач зазначає, що постанова виносилась без його присутності, прав та обов'язків йому не роз"яснювалось, йому не надали для ознайомлення матеріали справи, йому не надано можливість бути присутнім при розгляді справи.

Згідно з ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідачем було складено постанову на накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за порушення ним п 2.2 Правил Дорожнього руху України серії ЕАВ №624450 від 26.09.2018 року, при цьому відповідачем при винесенні постанови про адміністративне правопорушення порушено положення ст.280 КУпАП, достеменно не встановлено чи був винен позивач у вчиненому правопорушенні, враховуючи, що крім постанови будь-яких інших доказів не наведено, а згідно встановлених обставин справи, порушення ПДР позивач не скоював, наявність складу адміністративного правопорушення не підтверджується .

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті2 встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Виходячи із норм викладених в п.1,2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вина позивача об"єктивно не підтверджена доказами.

Відповідно до ст.286 КАС України до повноважень суду при вирішенні справи належить залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення ; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу; змінити захід стягнення.

Відповідачем зі свого боку не надано суду жодних доказів щодо скоєння позивачем вище зазначеного правопорушення.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом УкраїниN475/97-ВРвід17.07.97 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно з ч. 1ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України ,ст. 6 КАС України та ч. 1ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року).

Однак, статтю 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року).

Відповідно до ч.ч. 1-5ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.2, 5-15, 73-77, 90, 242-246, 293 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №624450 від 26.09.2018 року.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №624450 від 26.09.2018 року та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.12.2018 року.

Суддя: Л. Ю. Ясінський