Справа № 0640/4289/18
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м.Житомир справа № 0640/4289/18

категорія 6.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Мягченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Міськрайонного управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1.

Ухвалою суду від 18.09.2018року відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 13.11.2018року Міськрайонне управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залучено до справи в якості другого Відповідача, як правонаступника Управлінням Дерземагенства у Житомирському районі Житомирської області, що проводив спірну реєстрацію.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що Позивач отримав дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0га у власність. В ході розробки такої документації встановлено, що земельна ділянка входить до складу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 24,2774га, державна реєстрація якої проведена 04.11.2013року Управлінням Дерземагенства у Житомирському районі Житомирської області. Підставою для такої державної реєстрації цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі була технічна документація із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

На думку представника Позивача, така технічна документація виготовлена із численними грубими порушеннями вимог чинного законодавства, а саме: не враховано та не відображено, що до складу земельні ділянки входять болота, що відносяться до земель водного фонду, особливо цінні землі, не вірно визначені контури, недотримані вимоги ДБН про проектуванню внутрігосподарських доріг та створено нераціональне використання землі, та не проведено її державну експертизу. Представник Позивача вважає, що вказані недоліки проведеної технічної документації повинні бути підставою для скасування такої державної реєстрації.

В судовому засіданні представник Відповідача-1, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, проти позову заперечила і зазначила, що перелік підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки визначений в ст.24 Закону України "Про державний земельний кадастр" і є вичерпний. Зазначених в позові підстав для скасування реєстрації земельної ділянки законодавець не передбачив.

Крім того, на думку представника Відповідача-1, наявність такої державної реєстрації земельної ділянки в порядку інвентаризації не перешкоджає розробці технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0га у власність Позивачу, так як послідуюча реєстрація земельної ділянки скасовує попередню реєстрацію, що свідчить про відсутність порушення прав Позивача.

Представник Відповідач-2, Міськрайонного управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в судове засідання повторно не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників Позивача та заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку державної реєстрація земельної ділянки та підстав скасування такої реєстрації регулюються правовими нормами Закону України від 7 липня 2011 року N 3613-VI "Про Державний земельний кадастр" (далі - Закон N 3613-VI), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до вимог ст.1 цього Закону державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що 04.11.2013року Управлінням Дерземагенства у Житомирському районі Житомирської області, правонаступником якого є Міськрайонне управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, була проведена державна реєстрація земельної ділянки площею 24,2774га, яка розташована на території Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.136-141).

Підставою для такої державної реєстрації слугувала технічна документація із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 123,1286га, в тому числі спірної ділянки площею 24,2774га, розташованих на цій території, розробленої та затвердженої Головним управлінням Держземагенства у Житомирській області. За результатами проведеної державної реєстрації земельній ділянці площею 24,2774га був присвоєний кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.53-124).

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 30.12.2015року Позивачу був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0га для ведення особистого селянського господарства, яка входить до складу земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1.

Як зазначено в позові, така державна реєстрація цієї земельної ділянки підлягає скасуванню, так як технічна документації щодо неї розроблена з грубими порушеннями вимог чинного законодавства, а саме: не враховано та не відображено, що до складу земельні ділянки входять болота, що відносяться до земель водного фонду, особливо цінні землі, не вірно визначені контури, недотримані вимоги ДБН про проектуванню внутрігосподарських доріг та створено нераціональне використання землі, та без її державної експертизи.

Такі доводи Позивача та його представника в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, так як не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Так, за приписами ч.10 ст.24 Закону N3613-VI державна реєстрація земельної ділянки скасовується у разі поділу чи об'єднання земельних ділянок або якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Тобто, законодавцем визначено вичерпний перелік підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Така ж правова позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.03.2016 р. (N К/800/11325/15, N К/800/11576/15, N К/800/12403/15).

Жодних доказів щодо наявності підстав, передбачених ч.10 ст.24 Закону N3613-VI, для скасування оскаржуваної державної реєстрації, Позивачем ні в позові, ні в поясненнях його представника в судовому засіданні не наведено.

Позивач не врахував, що загальні вимоги до змісту документації із землеустрою викладені в статті 29 Закону N858-IV. Документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов'язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації.

Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником. Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.

Позивач не врахував, що законодавець розмежовує нормативно-правові акти з питань здійснення землеустрою, які є обов'язковими до виконання всіма суб'єктами землеустрою (ст.23 Закону N858-IV) та державні стандарти, норми і правила у сфері землеустрою, що регламентують розробку і реалізацію документації із землеустрою з урахуванням екологічних, економічних, соціальних, природно-кліматичних та інших умов (ст.24 Закону N858-IV). Позивач та його представник не зазначили про наявність станом на день розробки спірної технічної документації окремого та належним чином затвердженого порядку розробки проекту землеустрою щодо інвентаризації землі.

Суд вважає безпідставними доводи, наведені в позові, що наявні недоліки при проведенні технічної документації на спірні 123,1286га для їх інвентаризації були підставою для відмови в проведенні державної реєстрації, що в свою чергу призводить до визнання такої реєстрації протиправною та її скасуванню.

По-перше, Позивачем не заявлено вимоги про визнання рішення чи дії державного кадастрового реєстратора протиправними. Відповідно до вимог ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає справу в межах позовних вимог і не вбачає підстав для виходу за межі заявлених Позивачем позовних вимог.

Більш того, відповідно до частини другої статті 39 Закону N3613-VI дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора підлягають та можуть бути окремо оскаржені до суду в порядку, встановленому законом.

По-друге, дійсно, відповідно до вимог ч.6 ст.24 Закону N3613-VI невідповідність поданих документів вимогам законодавства є самостійною підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, так як перевірка поданих документів на відповідність вимогам законодавства віднесено до повноважень державного кадастрового реєстратора в силу вимог ст.9 цього ж Закону.

Разом з тим, Позивач та його представник помилково ототожнюють такі повноваження державного кадастрового реєстратора із повноваженнями щодо затвердження такої технічної документації, щодо встановлення чи зміни цільового призначення земельних ділянок, щодо контролю за діяльністю виконавців робіт із землеустрою.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка державний кадастровий реєстратор Міськрайонного управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області ОСОБА_4 підтвердив, що державний кадастровий реєстратор позбавлений повноважень та можливостей перевіряти подану технічну документацію на місцевості.

Технічна документації на спірні 123,1286га для їх інвентаризації була розроблена ДП "Житомирський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", який в силу вимог ст.26 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003року N858-IV (надалі - Закон N858-IV), яке відноситься до розробників такої документації. Така технічна документація була розроблена на підставі дозволу та затверджена органом, який в силу вимог ст.122 Земельного кодексу України вправі нею розпоряджатися.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що при проведенні державної реєстрації земельної ділянки державний кадастровий реєстратор має з'ясовувати відповідність технічної документації вимогам саме статей 25, 29, 30 Закону України "Про землеустрій" та статті 186 Земельного кодексу України, а не піднормативних правових актів.

Жодних доводів щодо не відповідності спірної документації на 123,1286га для їх інвентаризації, в тому числі відносно спірної земельної ділянки площею 2,0га, вказаним вимогам законодавства Позивачем в позові не наведено.

Суд вважає безпідставними обґрунтування Позивачем позовних вимог положеннями ДБН Б.2.4-1-94 Планування і забудова сільських поселень та СНиП 2.05.11-83 Внутрігосподарські автомобільні дороги в колгоспах, радгоспах і інших сільськогосподарських підприємств і організацій, затверджених Державним комітетом СРСР у справах будівництва.

По-перше, вказані ДБН Б.2.4-1-94 та СНиП 2.05.11-83 не можна віднести ні до нормативно-правових актів з питань здійснення землеустрою ні до державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

По-друге, як зазначено в п.1.2 ДБН Б.2.4-1-94, ці норми обов'язкові для всіх державних, кооперативних і громадських підприємств, організацій і установ, незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території сільських населених пунктів, а також для фермерських (селянських) господарств та індивідуальних забудовників.

Як зазначено в наведеному Позивачем СНиП 2.05.11-83, зазначені вимоги розповсюджуються на проектування нових та реконструкцію існуючих внутрішньогосподарських доріг, в тому числі щодо ширини тракторної дороги, і не регламентують відносини щодо землеустрою (п.2.32).

Одночасно суд погоджується із доводами Позивача, що в силу ст.21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

При цьому, суд враховує, що Позивачем не заявлено позовних вимог про визнання спірної реєстрації недійсною. Більш того, Позивач не врахував, що в силу вимог ст.20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється виключно на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного суду України від 05.03.2013 року, постанові Верховного суду України від 30.11.2016року, постанові Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі N 826/8492/17.

На підтвердження своїх доводів щодо віднесення спірної земельної ділянки до земель водного фонду та до особливо цінних земель Позивачем та його представником не надано жодних належних та допустимих доказів відповідно до вимог ст.20 Земельного кодексу України. Надані Позивачем картографічні матеріали та рішення колгоспу ім.Куйбишева Озерянської сільської ради не можуть вважатися правомірними рішеннями щодо віднесення спірних земель до тієї чи іншої категорії.

Більш того, згідно Довідки від 30.10.2013 року N 141 про наявність та розподіл їх за власниками і землекористувачами, угіддями на території Озерянківської сільської ради (за даними форми 6-зем), виданої Управлінням Держземагенства у Житомирському районі Житомирської області згідно з Інструкцією з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми NN 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), затвердженої наказом Держкомстату України від 05.11.98 року N 377, спірна земельна ділянка загальної площею 123,2га, має цільове призначення земель сільськогосподарського призначення, склад угідь - перелоги (рілля), сіножаті і пасовища. Вказана земельна ділянка не відноситься до особливо цінних земель і на ній відсутні відкриті заболочені землі, канави (а.с.52).

Аналогічно, згідно Довідки від 20.08.2017 року про наявність та розподіл їх за власниками і землекористувачами, угіддями станом на 01.01.2016року (за даними форми 6-зем), виданої Відповідачем-2 Позивачу, земельна ділянка площею 1,9224га, яку Позивач бажає отримати у власність, також має цільове призначення земель сільськогосподарського призначення, склад угідь - пасовища (а.с.13).

Правовими нормами статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" наведено вичерпний перелік підстав для обов'язкового проведення експертизи проектів землеустрою. На час проведення оскаржуваної реєстрації вказаними правовими нормами не передбачалося обов'язковості проведення експертизи технічної документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Лише змінами, внесеними Законом України від 02.06.2015 р. N 497-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою", що набрав чинності 27.06.2015року, передбачено обов'язковість проведення експертизи технічної документація із землеустрою щодо інвентаризації земель у разі формування земельних ділянок за рахунок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Разом з тим, вказана правова норма не має зворотної дії в часі і не може регулювати відносини щодо проведення спірної державної реєстрації земельної ділянки.

Інші доводи Позивача та його представника, наведені в заявах та письмових поясненнях, судом не враховуються, так як такі доводи відсутні в позові і заявлені після початку розгляду справи по суті.

Таким чином, помилкове сприйняття та трактування Позивачем та його представником окремих положень, наведених в позові правових актів, не може свідчити про наявність порушеного права Позивача в результаті проведення 04.11.2013року державної реєстрації земельної ділянки площею 24,2774га, яка розташована на території Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, та не можуть бути підставою для її скасування.

Більш того, відповідно до вимог пп.135-136 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. N 1051 чітко врегульована можливість здійснення державної реєстрації земельної ділянки, сформовану в результаті поділу, шляхом внесення відповідного запису до Державного земельного кадастру відомостей про таку земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки, з якої виділилися окрема земельна ділянка. шляхом закриття Поземельної книги відповідно до пункту 60 цього Порядку із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Згідно вимог п.137 цього ж Порядку прямо зазначено, що у разі відновлення меж земельної ділянки за її фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж кадастрові номери відповідних земельних ділянок не скасовуються, а відповідні зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до поземельних книг відповідно до пунктів 116 - 118, 120 - 122 цього Порядку.

Зазначене свідчить про відсутність порушеного права Позивача в результаті проведення оскаржуваної реєстрації земельної ділянки, його позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не відповідають обставинам справи, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для стягнення або відшкодування судових витрат в даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Міськрайонного управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 06 грудня 2018 року