Справа № 200/1063/17(2-а/200/379/17)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

06 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 200/1063/17
провадження №2-а/200/379/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2017 року (суддя Шевцова Т.В.) у справі №200/1063/17(провадження №2-а/200/379/17) за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2-ої роти 3-ого батальйону Управління патрульної поліції в м.Дніпрі лейтенанта поліції Павлової Юлії Дмитрівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням внесених уточнень, просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 20.01.2017 року серія ЕАА №051215 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях позивача адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач, зокрема, посилався на неправомірність оскарженого рішення, оскільки таке рішення прийнято відповідачем без наявності належних доказів вчинення правопорушення.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні позову. Доводи заявника апеляційної скарги фактично зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєння позивачем ПДР, обгрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Крім цього, посилаючись на положення ст.77 КАС України (в редакції з 15.12.2017 року), скаржник вказує на те, що, окрім суб'єкта владних повноважень, обов'язок по доказуванню обставин покладається також і на позивача, який заперечує факт вчинення правопорушення, але жодних доказів цьому позивачем суду надано не було.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм

матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 20.01.2017 року інспектором 2-ої роти 3-ого батальйону Управління патрульної поліції в м.Дніпрі лейтенантом поліції Павловою Юлією Дмитрівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №051215, згідно з якою позивач 20.01.2017 о 12:01 год., керуючи транспортним засобом Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_1, в місті Дніпрі по просп. Дмитра Яворницького, 77, здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.11 «смуга для маршрутних транспортних засобів», чим порушив п.17.1 ПДР України.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції, в повній мірі, не може погодитися з висновками суду першої інстанції, які зроблені ним під час розгляду цієї справи, з огляду на наступне.

Так, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду на правову позицію суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача у спірному випадку повноважень щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу.

Статтею 258 КУпАП визначено перелік правопорушень для фіксації яких не складається протокол, а справи, відносно вказаних правопорушень, розглядаються на місці вчинення правопорушення.

Так, ч.2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 розділу).

Пункт 2 Розділу ІІІ Інструкції конкретизує, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1-3 статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, інспектором патрульної поліції правомірно винесено спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015р. (справа №5-рп/2015), яким надано тлумачення словосполученням «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст.258 цього Кодексу зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджуються вимоги ч.4 ст.258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку щодо неправомірності спірної постанови про накладення адміністративного стягнення з огляду на те, що справа була розглянута інспектором патрульної поліції на місці зупинки транспортного засобу.

В той же час, погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п.17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Таким чином, порушення правил зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП.

У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.

В статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення наведено перелік джерел доказів у справах про адміністративні правопорушення, до яких, зокрема,

належать показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Під час розгляду справи відповідачем не було надано доказів скоєння позивачем правопорушення, обставини якого викладені в оскарженій постанові.

З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що обов'язок по доказуванню покладається не лише на відповідача, а і на позивача, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст.77 КАС України (в редакції з 15.12.2017) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з огляду на предмет спору у цій справі, саме на відповідача покладено обов'язок довести правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Безпідставними суд апеляційної інстанції вважає і посилання заявника апеляційної скарги на те, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом, оскільки вказані доводи не можуть бути підставою для висновків щодо обґрунтованості оскарженого рішення, так як виконання патрульним поліцейським своїх обов'язків у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», не позбавляє останнього обов'язку обґрунтувати належними доказами прийняті ним рішення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2017 року по справі №200/1063/17(провадження №2-а/200/379/17) - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 06.12.2018р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк