Справа № 0440/6095/18
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2018 року Справа № 0440/6095/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
13.08.2018 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Новокодацького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ОСОБА_6 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Новокодацького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ОСОБА_6 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_3 до загального страхового стажу який дає право на пенсію за віком періоду роботи на посаді техніка у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Орден" ЛТД з 10.04.1992 року по 19.03.1998 року;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_3 до загального страхового стаж для призначення пенсії за віком періоду роботи на посаді техніка у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Орден" ЛТД з 10.04.1992 року по 19.03.1998 року та призначити ОСОБА_3 пенсію за віком з 21.01.2018 року.
17.08.2018 року ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловського Д.П. було відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі №0440/6095/18 (а.с. 2-3).
16.10.2018 року розпорядженням в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду №2638д було призначено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого справу передано судді Сліпець Н.Є. (а.с. 31, 32).
17.10.2018 року ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є. було прийнято адміністративну справу №0440/6095/18 до свого провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження підготовчому засіданні на 09.11.2018 року о 11:20 год. (а.с. 33).
09.11.2018 року ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є. було здійснено заміну відповідача з Новокодацького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ОСОБА_6 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с. 38-39).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14.02.2018 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ОСОБА_7 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Проте, листом №В-9505-18 від 27.06.2018 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, у звязку із ненаданням необхідних документів щодо підтвердження періодів роботи з 10.04.1992 року по 19.03.1998 року на посаді техніка в ТОВ «Орден» ЛТД з підстав відсутності на печатці підприємства коду ОКПО. Однак, позивач зазначає, що основним документом відповідно до ст. 62 ОСОБА_7 України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. На думку позивача, записи в його трудовій книжці підтверджують трудовий стаж у спірні періоди роботи на ТОВ «Орден» ЛТД, крім того зазначенні записи вчинені відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держпромпраці СРСР від 20.07.74 №162 (втратила чинність) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58. Також є необґрунтованими посилання відповідача на пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 367. Записи в трудовій книжці позивача не містять неправильностей чи неточностей, а тому підстави для не зарахування відповідного періоду роботи до загального страхового стажу відсутні.
Позивач, представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити.
21.11.2018 року представником відповідача було подано письмовий відзив на позов, у якому представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що при розрахунку загального страхового стажу позивача, на підставі наданої трудової книжки, не зараховано період роботи на посаді техніка в ТОВ "ОРДЕН" ЛТД з 10.04.1992 року по 22.01.1996 року, у звязку з порушенням підприємством приписів п. 6 -7 постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року №118 "Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України", відповідно до яких підприємства та організації, що не були внесені до державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України і згідно з Положенням про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України підлягають включенню до останнього, а також суб'єктам господарської діяльності, в реєстраційних даних яких сталися зміни, подати по 31 березня 1996 року відповідним органам державної статистики документи, необхідні для включення до реєстру або внесення до нього змін, а державним податковим інспекціям з 01 квітня 1996 року вважати недійсними і не приймати звіти, декларації, розрахунки і платіжні доручення підприємств та організацій, без ідентифікаційних кодів з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Крім того, згідно бази Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України датою реєстрації в органах Пенсійного фонду України ТОВ "ОРДЕН" ЛТД є 21.03.1997 року. Враховуючи вищезазначене, для зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 10.04.1992 року по 19.03.1998 року не має законних підстав. Таким чином, загальний трудовий стаж ОСОБА_3 склав 23 роки 2 місяці 1 день, в зв'язку з чим йому відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно із ст. 26 ОСОБА_7 №1058.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримала аргументи, наведені у відзиві, просила суд відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, які приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Як встановлено в ході судового розгляду справи, 14.02.2018 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком до якою було додано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документ про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт, трудова книжка, військовий квиток, диплом про навчання, що підтверджується копією відповідної заяви та розписки-повідомлення, наявних у матеріалах справи (а.с. 56-58).
Проте, листом №В9505-18 від 27.06.2018 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки на печатці підприємства ТОВ "Орден" ЛТД відсутній код ОКПО. Крім того, підставою для відмови у призначенні пенсії стало недотримання ТОВ "Орден" ЛТД п. 6 -7 постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року №118 "Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України", відповідно до яких підприємства та організації, що не були внесені до державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України і згідно з Положенням про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України підлягають включенню до останнього, а також суб'єктам господарської діяльності, в реєстраційних даних яких сталися зміни, подати по 31 березня 1996 року відповідним органам державної статистики документи, необхідні для включення до реєстру або внесення до нього змін, а державним податковим інспекціям з 01 квітня 1996 року вважати недійсними і не приймати звіти, декларації, розрахунки і платіжні доручення підприємств та організацій, без ідентифікаційних кодів з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України
Отже, спір між сторонами виник стосовно не зарахуванням органом Пенсійного фонду України трудового стажу позивача в період з 10.04.1992 року по 19.03.1998 року, що позбавило останнього на призначення пенсії відповідно до ст. 26 ОСОБА_7 №1058.
Спірні правовідносини регулюються положеннями Конституції України, ОСОБА_7 України «Про загальнообовязкове пенсійне державне страхування» (далі Закон №1058-ІV) та ОСОБА_7 України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ).
Відповідно д ч. 1 ст. 8 ОСОБА_7 України «Про загальнообовязкове пенсійне державне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим ОСОБА_7 та досягли встановленого цим ОСОБА_7 пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього ОСОБА_7, та інші особи, передбачені цим ОСОБА_7.
За змістом ч. 4 ст. 24 ОСОБА_7 України «Про загальнообовязкове пенсійне державне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим ОСОБА_7, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим ОСОБА_7.
За змістом ст. 26 ОСОБА_7 України «Про загальнообовязкове пенсійне державне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком, зокрема починаючи з 1 січня 2018 року після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.
Згідно зі статтею 62 ОСОБА_7 України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Вказана вище норма ОСОБА_7 України «Про пенсійне забезпечення» кореспондується із положеннями Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), відповідного до яких основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, суд дійшов висновку, що у особи виникає право на звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії з віком за умов досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 25 років, який підтверджується записами, наявними у трудовій книжці. При цьому, законодавцем визначено порядок підтвердження стажу роботи у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Також необхідно зазначити, що за приписами ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 ОСОБА_7 України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Із матеріалів адміністративної справи та копії трудової книжки БТ-І №1367958, вбачається, що у період з 10.04.1992 року по 19.03.1998 року позивач працював на посаді техніка у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Орден" ЛТД, що підтверджується наказом №3/к від 10.04.1992 року (запис №25 від 25.04.1992 року) та наказом №10 від 18.03.1998 року (запис №26 від 19.03.1998 року).
При цьому, зазначені записи не містять неправильностей чи неточностей та відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держпромпраці СРСР від 20.07.74 №162 (втратила чинність) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58, чинних на час здійснення цих записів.
Водночас, листом №В9505-18 від 27.06.2018 року позивачу було повідомлено, що зазначений період неможливо зарахувати до трудового стажу, оскільки на печатці підприємства ТОВ "Орден" ЛТД відсутній код ОКПО. Крім того, підставою для відмови у призначенні пенсії стало недотримання ТОВ "Орден" ЛТД п. 6 -7 постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року №118 "Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України", відповідно до яких підприємства та організації, що не були внесені до державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України і згідно з Положенням про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України підлягають включенню до останнього, а також суб'єктам господарської діяльності, в реєстраційних даних яких сталися зміни, подати по 31 березня 1996 року відповідним органам державної статистики документи, необхідні для включення до реєстру або внесення до нього змін, а державним податковим інспекціям з 01 квітня 1996 року вважати недійсними і не приймати звіти, декларації, розрахунки і платіжні доручення підприємств та організацій, без ідентифікаційних кодів з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.
Проте, суд вважає такі доводи безпідставними та таким, що суперечать обставинам, встановленим у ході розгляду даної справи.
Так, обовязок отримання печатки покладається безпосередньої на власника підприємства, а відсутність такого реквізита як код ОКПО не може спростовувати наявність трудового стажу та позбавляти позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.
Також є необґрунтованими посилання представника відповідача на порушення позивачем п. 6 -7 постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року №118 "Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України", оскільки вказаною постановою регулюються обмеження щодо подання підприємством податкової звітності і ніяким чином не впливає на наявність трудового стажу позивача.
Таким чином, посилання відповідача у відмові про призначення пенсії за віком на відсутність коду ОКПО на печатці підприємства є неспроможними, оскільки на позивача ОСОБА_7 не покладено обовязок щодо перевірки усіх реквізитів печатки підприємтсва.
Водночас, суд зазначає, що не підлягають задоволенню похідні вимоги про зобовязання ОСОБА_6 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком, виходячи з наступного.
Статтею 58 ОСОБА_7 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17.
За змістом ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Надаючи оцінку рішенню відповідача, оформленого листом №В9505-18 від 27.06.2018 року, яким було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, суд вважає його невмотивованим та таким, що суперечить обставинам, встановленим в ході судового розгляду справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано спірні періоди роботи до трудового стажу, що дає право на призначення пенсі за віком, тому адміністративний позов ОСОБА_3 в частині зобовязання зарахування стажу роботи з 01.08.1996 року по 19.08.1999 року та з 10.04.1992 року по 19.03.1998 року підлягає задоволенню, при цьому відсутні підстави для задоволення іншої частини позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ОСОБА_6 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_3 до загального страхового стажу, який дає право на пенсію за віком, періоду роботи на посаді техніка у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Орден ЛТД" з 10.04.1992 року по 19.03.1998 року.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_3 до загального страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи на посаді техніка у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Орден ЛТД" з 10.04.1992 року по 19.03.1998 року.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 07 грудня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1