Справа № 357/13504/16-а
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на проголошене о 15 годині 09 хвилин рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2018 року, повний текст якого складено 30 липня 2018 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа - Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Міськреклама», про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Управління житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради, у подальшому заміненого на правонаступника - Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради Київської області (далі - Відповідач, Управління містобудування) про:

- визнання протиправною та скасування відмови робочого органу в переоформленні дозволів на розміщення об'єктів зовнішньої реклами ФОП ОСОБА_1;

- зобов'язання переоформити дозволи на розміщення об'єктів зовнішньої реклами:

- №№ 18/12/11, 20/12/11, 21/12/11 від 14.12.2011 року, виданих на виконання рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №551 від 13.12.2011 року;

- №№ 141/11/12, 140/11/12, 138/11/12, 142/11/12, 139/11/12 від 12.12.2012 року, виданих на виконання рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №553 від 11.12.2012 року;

- №69/06/12 від 13.06.2012 року, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12.06.2012 року №235;

- №90/08/12 від 29.08.2012 року, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 28.08.2012 року №337;

- №№303/08/13, 304/08/13, 305/08/13 від 09.10.2013 року, виданих на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 08.10.2013 року №331;

- зобов'язання видати ФОП ОСОБА_1 вищевказані переоформлені дозволи.

Протокольною ухвалою суду від 20.06.2017 року залучено до участі у справі Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Міськреклама» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (далі - Третя особа, КП БМР «Міськреклама»).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки зі змісту наданих Позивачем документів неможливо встановити факт права власності на рекламні конструкції, то останнім не подано необхідного пакету документів для переоформлення дозволів на розміщення зовнішньої реклами, у зв'язку з чим Відповідачем обґрунтовано відмовлено у такому переоформленні.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що судом не було враховано, що КП БМР «Міськреклама» не надано доказів належності рекламних конструкцій, які були у користуванні Третьої особи, будь-якій іншій особі крім ФОП ОСОБА_1 Стверджує, що судом залишено поза увагою положення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 щодо питання правомірності набуття права власності. Підкреслює, що у матеріалах справи наявні документи, які підтверджують факт належності рекламних конструкцій саме ФОП ОСОБА_1

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05.12.2018 року.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшло.

На адресу суду 30.11.2018 року від КП БМР «Міськреклама» та від Управління містобудування надійшли аналогічні за змістом клопотання про відкладення судового засідання, які обґрунтовані отриманням копій ухвал про відкриття апеляційного провадження, про призначення справи до розгляду, повістки та апеляційної скарги лише 26.11.2018 року, що унеможливило в установлений ч. 5 ст. 162 КАС України строк підготувати відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник Відповідача та представник Третьої особи викладені у клопотаннях доводи підтримали.

Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року у задоволенні заявлених клопотань було відмовлено з огляду на прибуття у судове засідання осіб, які просили відкласти розгляд справи, а також відсутність підстав для відкладення її розгляду, передбачених ст. 313 КАС України.

У судовому засіданні представник Відповідача, як і представник Третьої особи, проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що 17.11.2016 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківської міської ради Київської області із заявами про переоформлення дозволів:

№ 140/11/12, виданого 12.12.2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 553 від 11.12.2012 року;

№ 90/08/2012, виданого 29.08.2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 3317 від 28.08.2012 року;

№ 138/11/12, виданого 12.12.2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 553 від 11.12.2012 року;

№ 142/11/12, виданого 12.12.2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 553 від 11.12.2012 року;

№ 139/11/12, виданого 12.12.2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 553 від 11.12.2012 року;

№ 69/06/12, виданого 13.06.2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 235 від 12.06.2012 року;

№ 141/11/12 виданого 12.12.2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 553 від 11.12.2012 року;

№ 304/08/13, виданого 09.10.2013 року на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 331 від 08.10.2013 року;

№ 303/08/13, виданого 09.10.2013 року на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 331 від 08.10.2013 року;

№ 305/08/13, виданого 09.10.2013 року на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 331 від 08.10.2013 року (т. 1 а.с. 6-15).

До зазначених заяв, було додано, зокрема, договір поставки № 01/10 від 01.10.2013 року (т. 1 а.с. 16) з видатковою накладною № 1 від 19.11.2013 року (т. 1 а.с. 17) та договір на виготовлення рекламних металевих конструкцій № 06-06 від 01.06.2015 року (т. 1 а.с. 18) з актом здачі-прийомки виконаних робіт (послуг), складеним 31.12.2015 року (т. 1 а.с. 19).

Зі змісту листа Управління житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради № 1290 від 23.11.2016 року (т. 1 а.с. 5) вбачається, що за результатами розгляду заяв ФОП ОСОБА_1 робочий орган дійшов висновку про безпідставність заявлених нею вимог, оскільки:

- копії договорів на виготовлення рекламних металевих конструкцій № 06-06 від 01.06.2015 року та № 01/10 від 01.10.2013 року додані нею до заяв, не містять відомостей, які б дали змогу ідентифікувати конструкції, а відтак відсутня можливість встановити факт її права власності саме на ті рекламні засоби, що розміщені в місцях та на підставі дозволів № 140/11/12, 141/11/12, 69/06/12, 305/08/13, 139/11/12, 142/11/12, 138/11/12, 303/08/13, 90/08/12, 304/08/13 виданих КП БМР «Міськреклама»;

- договори найму (оренди) металоконструкцій № 03-16 від 17.01.2016 року № ВТР 395895 від 17.01.2014 року та № 33-08 від 01.08.2015 року на які вона посилається, як на підставу для переоформлення дозвільних документів, не містять жодних посилань на обов'язок КП БМР «Міськреклама» передати по закінченню строку їх дії наймодавцю металоконструкції разом із дозвільною документацією на їх розміщення.

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз положень ст. 16 Закону України «Про рекламу», ст. 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», а також ряду приписів затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 01.03.2012 року №524-21-VI Порядку розміщення зовнішньої реклами на території міста Біла Церква (далі - Порядок), суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки зі змісту поданих ФОП ОСОБА_1 документів неможливо встановити факт права власності на рекламні конструкції.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання, видача або відмова у видачі яких законами України віднесена до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Представницький орган місцевого самоврядування розглядає та приймає на пленарних засіданнях рішення щодо видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання або відмови у видачі документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності протягом місяця з дня одержання від суб'єкта господарювання відповідної заяви.

Підставами для переоформлення документа дозвільного характеру є: зміна найменування суб'єкта господарювання - юридичної особи або прізвища, імені, по батькові фізичної особи - підприємця; зміна місцезнаходження суб'єкта господарювання.

Законом можуть бути встановлені інші підстави для переоформлення документів дозвільного характеру.

У разі виникнення підстав для переоформлення документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання зобов'язаний протягом п'яти робочих днів з дня настання таких підстав подати дозвільному органу або адміністратору заяву про переоформлення документа дозвільного характеру разом з документом дозвільного характеру, що підлягає переоформленню.

Дозвільний орган протягом двох робочих днів з дня одержання заяви про переоформлення документа дозвільного характеру, документа, що додається до неї, зобов'язаний видати переоформлений на новому бланку документ дозвільного характеру з урахуванням змін, зазначених у заяві про переоформлення документа дозвільного характеру, якщо інше не встановлено законом.

Одночасно з переоформленим на новому бланку документом дозвільного характеру дозвільний орган на вимогу суб'єкта господарювання видає безоплатно засвідчену ним копію такого документа дозвільного характеру.

У разі переоформлення документа дозвільного характеру дозвільний орган не пізніше наступного робочого дня з дня переоформлення документа дозвільного характеру приймає рішення про визнання недійсним документа дозвільного характеру, що був переоформлений, з внесенням відповідних змін до реєстру документів дозвільного характеру, якщо інше не встановлено законом.

Строк дії переоформленого документа дозвільного характеру не може перевищувати строк дії, зазначений у документі дозвільного характеру, що переоформлявся.

Не переоформлений в установлений строк документ дозвільного характеру є недійсним.

Основні вимоги до порядку видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання документів дозвільного характеру поширюються на всі документи дозвільного характеру, у тому числі на дозвільні (погоджувальні) процедури, якщо інше не встановлено законом.

Заява про одержання (переоформлення, одержання дубліката, анулювання) документа дозвільного характеру, що оформляється дозвільними органами, або декларація подається суб'єктом господарювання в паперовій формі - особисто, через уповноважену ним особу, надсилається поштою або у випадках, передбачених законом, - в електронній формі за допомогою засобів телекомунікацій (електронною поштою або через Єдиний державний портал адміністративних послуг).

Вимоги до змісту заяви визначаються Кабінетом Міністрів України.

Законом можуть бути встановлені інші вимоги до заяви.

Відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами, регулюються Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року №2067 (далі - Типові правила).

Відповідно до п. 2 Типових правил дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Згідно п. 3 Типових правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Справляння плати за видачу зазначених дозволів виконавчими органами сільських, селищних, міських рад забороняється.

Зі змісту абз. 1, 2 п. 6 Типових правил вбачається, що до повноважень робочого органу належать, зокрема, розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії.

Отже, документом, який дає право на розміщення зовнішньої реклами, є дозвіл, виданий виконавчим органом, зокрема, міської ради, у тому числі у випадку переоформлення такого дозволу.

Як вже було зазначено вище, Порядок регламентує розміщення зовнішньої реклами на території м. Біла Церква, який розроблено відповідно до законів України «Про рекламу», «Про охорону культурної спадщини», «Про захист суспільної моралі», постанови Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003 року «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами», Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року № 198 .

Пунктом 1.5 Порядку передбачено, що зовнішня реклама на території м. Біла Церква розміщується та експлуатується на підставі дозволу, виданого Робочим органом з питань регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого комітету відповідно до положень даного Порядку.

Таким органом, як вірно встановив суд зі змісту п. 3.15 Положення про управління житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради, затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 01.03.2012 року №515-21-VI, на момент виникнення спірних правовідносин було Управління житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради.

У подальшому, згідно рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 22.12.2016 року №417-22-VII, регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами здійснюється Управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради як робочим органом (т. 1 а.с. 161).

Відповідно до п. 1.10 Порядку до повноважень Робочого органу належать, зокрема, розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії.

За правилами п. 3.1 Порядку у разі набуття права власності на рекламний засіб іншою особою або передачі його в оренду дозвіл підлягає переоформленню. Особа, яка набула право власності на рекламний засіб або орендувала його, протягом одного місяця з дня виникнення права власності (користування) рекламним засобом звертається до Робочого органу із заявою у довільній формі про переоформлення дозволу.

До заяви додається: документ, який засвідчує право власності (користування) на рекламний засіб; оригінал зареєстрованого дозволу; письмове погодження власника місця розташування рекламного засобу або уповноваженого ним органу (особи); копія свідоцтва про державну реєстрацію заявника як юридичної особи або фізичної особи - підприємця; банківські реквізити, ідентифікаційний код юридичної особи або ідентифікаційний номер фізичної особи платників податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

Згідно п. 3.2 Порядку у разі відсутності зауважень до поданих заявником документів начальник Робочого органу протягом п'яти робочих днів з дати подання заяви вносить відповідні зміни у дозвіл. Переоформлення дозволу фіксується в журналі реєстрації. Відмова у переоформленні дозволу може бути оскаржена у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, підставою для відмови у переоформленні дозволів Відповідачем було визначено неможливість встановлення зі змісту поданих Позивачем документів факту наявності в останнього права власності саме на ті рекламні засоби, що розміщені у місцях та на підставі виданих КП БМР «Міськреклама» дозволів. За наслідками дослідження доданих ФОП ОСОБА_1 до поданих нею заяв документів, суд першої інстанції погодився з такою позицією Управління містобудування.

Однак, на переконання судової колегії, судом першої інстанції не було враховано таке.

Зі змісту наданих до заяв копій договору поставки № 01/10 від 01.10.2013 року (т. 1 а.с. 16) з видатковою накладною № 1 від 19.11.2013 року (т. 1 а.с. 17) та договору на виготовлення рекламних металевих конструкцій № 06-06 від 01.06.2015 року (т. 1 а.с. 18) з актом здачі-прийомки виконаних робіт (послуг), складеним 31.12.2015 року (т. 1 а.с. 19), вбачається факт отримання Позивачем у власність металоконструкцій та рекламних конструкцій типу біг-борд. Крім того, судом залишено поза увагою, що Управлінням житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради на адресу ФОП ОСОБА_1 листом від 30.11.2016 року №1335 направлено вимогу про усунення порушень вимог порядку розміщення зовнішньої реклами (т. 1 а.с. 47), в якому приписано забезпечити демонтаж належних Позивачу рекламних засобів у зв'язку з їх самовільним розміщенням. При цьому судовою колегією враховується, що демонтаж рекламних засобів було запропоновано здійснити Позивачу за адресами, які повністю збігаються з адресами розміщення об'єктів зовнішньої реклами, вказаних у дозволах, про переоформлення яких просила ФОП ОСОБА_1 У подальшому, за наслідками розгляду заяви Позивача від 18.01.2018 року про повернення рекламних конструкцій (т. 2 а.с. 5) Управлінням містобудування та архітектури направлено на адресу Позивача лист від 18.01.2018 року №15/212-Р (т. 2 а.с. 7), в якому зазначено про відсутність заперечень щодо повернення рекламних конструкцій законному власнику.

Отже, наявні у матеріалах справи, подані для переоформлення дозволів документи, а також відомості щодо власника спірних рекламних конструкцій, які були наявні у Відповідача та Третьої особи на момент виникнення спірних правовідносин, свідчать, що в Управління житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради були відсутні правові підстави стверджувати, що зі змісту поданих до заяв про переоформлення дозволів документів неможливо встановити наявність у ФОП ОСОБА_1 права власності на об'єкти зовнішньої реклами.

При цьому судовою колегією враховується, що у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що, відмовляючи ФОП ОСОБА_1 у переоформленні дозвільних документів з підстав неможливості встановлення факту належності їй на праві власності рекламних конструкцій, Відповідач не забезпечив належне вивчення поданих заявником документів, а відтак безпідставно позбавив суб'єкта господарювання права на переоформлення дозволів. Викладене свідчить про обґрунтованість заявлених позовних вимог про визнання протиправною та скасування викладеної у листі від 23.11.2016 року №1290 відмови у переоформлені дозволів.

Щодо іншої частини позовних вимог колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до абз. 10 ч. 8 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» строк дії переоформленого документа дозвільного характеру не може перевищувати строк дії, зазначений у документі дозвільного характеру, що переоформлявся.

Зі змісту наявних у матеріалах справи дозволів на розміщення зовнішньої реклами, про переоформлення яких просила ФОП ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 119-128), останні видані строком на п'ять років та дія останніх завершилася 08.10.2018 року, 11.12.2017 року, 28.08.2017 року, 12.06.2017 року. Викладене, на переконання судової колегії, унеможливлює задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Управління містобудування переоформити та видати дозволи.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище відсутність правових підстав для відмови у переоформленні Позивачу дозволів на розміщення зовнішньої реклами, судова колегія приходить до висновку про передчасність твердження Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про необґрунтованість позовних вимог у повному обсязі, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність стягнення з Управління містобудування за рахунок бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 2 278,00 грн., що складає 50% суми сплаченого Позивачем судового збору.

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2018 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у переоформленні дозвільних документів, викладену у листі Управління житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради Київської області від 23 листопада 2016 року №1290.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради Київської області (09117, Київська обл., м. Біла Церква, б-р. Олександрійський, 75, прим. 134, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в сумі 2 278 (дві тисячі двісті сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 05» грудня 2018 року.