Справа № 810/2381/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м. Київ № 810/2381/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Панової Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вишгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,
В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також позивач, ФОП ОСОБА_1Ю.) з позовом до Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі також відповідач, Ірпінська ОДПІ), в якому просив суд: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.07.2016 №Ф-.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 відкрито провадження у справі №810/2381/16 за вказаним позовом ФОП ОСОБА_1, закінчено підготовче провадження у справі та дану справу призначено до судового розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в основу прийнятої вимоги про сплату боргу (недоїмки) покладені безпідставі висновки акта перевірки №810/172/НОМЕР_1 від 15.06.2016 про заниження ФОП ОСОБА_1 сум чистого оподатковуваного доходу за період з кінця жовтня 2014 року по 31.12.2015. Крім того позивач вказує на хибність застосованого контролюючим органом методу обрахунку єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, у спосіб розподілу математичним шляхом сукупного річного оподатковуваного доходу на 12-ь місяців.

В ході розгляду даної справи, 28.09.2017 в судовому засіданні судом на підставі ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено заміну відповідача його правонаступником - Вишгородською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області (далі також Вишгородська ОДПІ).

Відповідач позовних вимог не визнав та у судовому засіданні представник відповідача в усному порядку просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів заперечень відповідач зазначив, що оспорювана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 18.07.2016 №Ф- на суму 28 403,88 грн. сформована та виставлена відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі акта перевірки №810/172/НОМЕР_1 від 15.06.2016, з урахуванням рішення Головного управління ДФС у Київській області від 14.07.2016 №1190/10/10-36-10-01-04/359 про результати розгляду скарги платника. Наразі вказана вимога про сплату боргу (недоїмки) є чинною та не відкликана.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 провадження у даній справі зупинялось до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі №810/2780/16 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Вишгородської ОДПІ, за участю третьої особи ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.07.2016 №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, № та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.07.2016 №.

Ухвалою суду від 28.09.2017 поновлено провадження в адміністративній справі.

У судове засідання 14.11.2017 представники сторін не з'явились. Позивач та відповідач були належним чином повідмолені про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується даними розписки наявної у матеріалах справи.

Представником позивача подано суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

На підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Упродовж періоду з 26.05.2016 по 08.06.2016 працівником Ірпінської ОДПІ була проведена планова документальна виїзна перевірка з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 24.10.2014 по 31.12.2015, за результатами якої складений акт від 15.06.2016 №810/172/НОМЕР_1.

В тексті цього акта зафіксовано, що перевіркою встановлено заниження позивачем валового доходу на загальну суму 75 002,12 грн., в частині невключення до валового доходу:

- за 2014 рік - суми коштів, які отримані за реалізований товар, які проведені через реєстратор розрахункових операцій (фіскальний номер НОМЕР_2) та оприбутковані в книзі обліку розрахункових операцій (№р/1) в сумі 10 269,15 грн., та суми коштів, які отримані за реалізований товар через платіжний термінал (еквайрінг) та не проведені через реєстратор розрахункових операцій, в сумі 935,81 грн.;

- 2015 рік - суми коштів, які отримані за реалізований товар, які проведені через реєстратор розрахункових операцій (фіскальний номер НОМЕР_2) та оприбутковані в книгах обліку розрахункових операцій (№р/1, №р/2 та №р/3) в сумі 13 608,52 грн., та суми коштів, які отримані за реалізований товар через платіжний термінал (еквайрінг) та не проведені через реєстратор розрахункових операцій, в сумі 50 188,64 грн.

Також контролюючий орган встановив завищення позивачем витрат за 2015 рік в сумі 5 304,00 грн. в частині віднесення до складу витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, витрат на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з платником податків, в той час як позивачем було надане пояснення та вказано, що за період з 24.10.2014 ФОП ОСОБА_1 не використовував найманих працівників та підприємницькою діяльністю займався самостійно.

З урахуванням цих висновків перевіряючий встановив заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період на загальну суму 80 306,12 грн., в тому числі за 2014 рік на суму 11 204,96 грн., за 2015 рік на суму 69 101,16 грн., та визначив ФОП ОСОБА_1 податок на доходи фізичних осіб у розмірі 12 045,92 грн. (в тому числі за 2014 рік у сумі 1 680,75 грн., за 2015 рік у сумі 10 365,17 грн.).

У взаємозвязку із наведеними в акті перевірки обставинами заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу на суму 80 306,12 грн. контролюючим органом сформовано висновок про порушення позивачем абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого останнім занижено єдиний внесок на загальну суму 28 403,88 грн., у тому числі за 2014 рік у сумі 4 425,86 грн., за 2015 рік у сумі 23 978,02 грн.

Як зазначено в тексті службової записки начальника управління податків і зборів з фізичних осіб Вишгородської ОДПІ, адресованої начальнику юридичного управління цієї податкової інспекції, 15.06.2016 на підставі акта перевірки №810/172/НОМЕР_1 від 15.06.2016 Ірпінською ОДПІ сформована та виставлена вимога про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-. Відповідно до цієї вимоги від 15.06.2016 позивачу визначена до сплати сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 28 403,88 грн. За результатами перегляду вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.06.2016 №Ф- в досудовому порядку, рішенням Головного управління ДФС у Київській області від 14.07.2016 №1190/10/10-36-10-01-04/359 скасовано вказану вимогу. За наслідками рішення Головного управління ДФС у Київській області від 14.07.2016 №1190/10/10-36-10-01-04/359 Ірпінською ОДПІ на адресу ОСОБА_1 була сформована та виставлена нова вимога про сплату боргу (недоїмки)від 18.07.2016 №Ф- на аналогічну суму суму єдиного внеску.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття такої вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.07.2016, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Поряд з цим, відповідно до наданих позивачем документів та згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, суд встановив, що обґрунтованість та правомірність висновків акта перевірки від 15.06.2016 № 810/172/НОМЕР_1 в частині висновків про заниження ФОП ОСОБА_1 чистого оподаткованого доходу за період з 24.10.2014 по 31.12.2015 на суму 80 306,12 грн., що покладені в основу порушення позивача норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», були предметом судового дослідження та оцінки у межах іншої адміністративної справи №810/2780/16.

Так, за результатами розгляду позовної заяви ФОП ОСОБА_1 до Вишгородської ОДПІ, за участю третьої особи ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.07.2016 №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, № та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.07.2016 № Київським окружним адміністративним судом винесена постанова від 17.05.2017 у справі №810/2780/16 про часткове задоволення позвних вимог. Цєю постановою Київського окружного адміністративного суду були визнані протиправними та скасовані, зокрема:

- податкове повідомлення-рішення Ірпінської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області від 04.07.2016 № в частині донарахування ФОП ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб в сумі 10 296,82 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2 574,20 грн.;

- рішення Ірпінської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області від 04.07.2016 № в частині застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом совєчансо не нарахованого єдиного внеску, в розмірі 5 281,31 грн.

Під час розгляду справи №810/2780/16 Київський окружний адміністративний суд дійшов висновку про правомірність та докуметальну обґрунтованість висновків акта від 15.06.2016 №810/172/НОМЕР_1 в частині висновків про заниження чистого оподатковуваного доходу за період з 24.10.2014 по 31.12.2015 на суму 11 660,68 грн. (в тому числі за за 2014 рік 10 269,15 грн., за 2015 рік 1 391,53 грн.).

Також Київський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що оскільки матеріалами справи № 810/2780/16 підтверджується факт заниження ФОП ОСОБА_1 чистого оподатковуваного доходу за 2014 рік в сумі 10 269,15 грн., то сума єдиного внеску, яку має сплатити платник у звязку з цим за період грудень 2014 року становить 3 563,40 грн.

Одночасно Київський окружний адміністративний суд в тексті постанови від 17.05.2017 відзначив, що здійснюючи донарахування ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску за 2015 рік (а саме: шляхом ділення суми заниженого чистого оподатковуваного доходу на 12-ь календарних місяців, в яких платником був отриманий доходів, тобто, шляхом визначення середньоарифметичної суми доходу), контролюючий орган діяв не у спосіб, що передбачений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Вказана постанова Київського окружного адміністративного суду від 17.05.2017 у справі №810/2780/16 залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2017, та згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень набрала чинності з 20.07.2017 в частині наведених висновків про протиправність податкового повідомлення-рішення від 04.07.2016 № і рішення від 04.07.2016 № у відповідних частинах визначених сум податку на доходи фізичних осіб та фінансових санкцій за донарахування сум єдиного внеску.

З такими висновками суду у справі № 810/2780/16 також погодився позивач, про що зазначив у тексті свого клопотання про поновлення провадження у справі (вх. № 9694/17 від 31.07.2017).

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 2464).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України № 2464 визначено, що платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

У силу норм ч. 2 ст. 6 цього Закону платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Контроль своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків, зборів, платежів входить до функцій контролюючих органів, а саме органи доходів і зборів (пп. 191.1.2 п. 191.1 ст. 191, п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України).

Частиною 11 ст. 8 Закон №2464 визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464 базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску,встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону №2464 нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Пунктом 4 ст. 1 Закону України №2464 передбачено, що максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

У силу приписів ч. 11 ст. 9 Закону №2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Так, згідно ч.ч. 2 - 4 ст. 25 Закону №2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

При цьому, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Як зазначалося вище, в ході розгляду іншої справи № 810/2780/16 Київський окружний адміністративний суд перевіривши обгрунтованість та правомірність висновків акта перевірки про заниження позивачем сум чистого оподатковуваного доходу за період з 24.10.2014 по 31.12.2015 роки, підтвердив їх документальну обґрунтованість в частині висновків про заниження ФОП ОСОБА_1 чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 11 660,68 грн. (в тому числі за за 2014 рік 10 269,15 грн., за 2015 рік 1 391,53 грн.).

В силу приписів ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2014 рік в сумі 10 269,15 грн. та за 2015 рік у сумі 1 391,53 грн. (що не заперечувалось самим позивачем), у зв'язку з чим сума єдиного внеску, яка підлягає донарахуванню за грудень 2014 року становить 3 563,40 грн. (10269,15 грн. х 34,7%) та за 2015 рік (1 391,53 грн. х 34,7%) - 482,86 грн.

За таких обставин, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 18.07.2016 № Ф- підлягає визнанню протиправною та скасуванню в частині донарахованої позивачу суми єдиного внеску у розмірі 24 357,62 грн. (28 403,88 грн. - 3 563,40 грн. - 482,86 грн.).

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

В ході судового розгляду даної справи відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано суду належні та допустимі докази і пояснення на спростування доводів позивача щодо незаконності оспорюваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) в частині донарахованої суми єдиного внеску у розмірі 24 357,60 грн.

Враховуючи зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 і 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 28.07.2016 №140, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат у розмірі 472,68 грн.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 94, 158 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати в вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.07.2016 №Ф-, виставлену Ірпінською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області, в частині донарахованої суми єдиного внеску у розмірі 24 357,62 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Вишгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області у розмірі 472 (чотириста сімдесят дві) грн. 68 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.