Справа № 826/12122/17
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 826/12122/17

Провадження № 11-787апп18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

головуючого Князєва В.С.,

судді-доповідача Прокопенка О.Б.,

суддів Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ключник А.Ю.,

представників:

позивача - Кондратюка С.В., Білобловського С.В.,

третьої особи - Ахрамовича Я.І., Саковця А.О., Авраменка С.В., Радіонової О.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Капітал Інвест ЛТД» до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Демченко М.О. (далі - Державний реєстратор, КП «Центр державної реєстрації» відповідно), КП «Центр державної реєстрації», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк»), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

за касаційною скаргою ПАТ «Ощадбанк» на постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року (суддя Качур І.А.) та Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року (судді Епель О. В., Карпушова О. В, Кобаль М. І.),

УСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора від 7 липня 2017 року за індексним номером 36041165 про державну реєстрацію за ПАТ «Ощадбанк» права власності на нежитлове приміщення (нежилий будинок), загальною площею 2 590,8 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 115а, номер запису про право власності 21285768;

- зобов'язати КП «Центр державної реєстрації» відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 989929 на об'єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення (нежилий будинок) загальною площею 2 590,8 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 115а, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0, власник - ТОВ «Капітал Інвест ЛТД», , країна реєстрації - Україна, підстава виникнення права власності - дублікат договору купівлі-продажу нежилого будинку, серія та номер: 416 (серія, номер бланка НАМ 83), виданий 12 червня 2015 року, приватним нотаріусом КМНО Колєсніченко О.Д.

Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 15 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року, адміністративний позов ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» задовольнив.

При цьому суди встановили, що 3 травня 2006 року між Публічним акціонерним товариством (далі - ПАТ) «Брокбізнесбанк» і ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» укладено договір купівлі-продажу нежилого будинку, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Колесніченком О.Д. та зареєстрований у реєстрі за № 1147.

На підставі вказаного договору ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» набуло у власність нежилий будинок площею 2590,80 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 115а.

23 травня 2013 року ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» уклало з ПАТ «Ощадбанк» іпотечний договір № 2 та передало в іпотеку вищевказаний об'єкт нерухомого майна, забезпечивши таким чином кредитні зобов'язання ПАТ «Брокбізнесбанк» перед ПАТ «Ощадбанк».

Після укладення іпотечного договору № 2, до Державний реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Реєстр) було внесено запис про іпотеку від 23 травня 2013 року № 1034857 та запис про обтяження від 23 травня 2013 року № 1033977 нежилого будинку площею 2590,80 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 115а.

20 березня 2014 року ПАТ «Ощадбанк» направило на адресу ПАТ «Брокбізнесбанк» як основного боржника і позичальника за кредитним договором вимогу

№ 26/3-06/493-2930, видану 18 березня 2014 року, яку ПАТ «Брокбізнесбанк» отримало 25 березня 2014 року.

При цьому доказів отримання вказаної вимоги № 26/3-06/493-2931 позивач суду не надав.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27 листопада 2014 року, залишеним у силі і без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27 січня 2015 року, зазначений іпотечний договір від 23 травня 2013 року № 2 було розірвано та визначено припинення зобов'язань між ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» та ПАТ «Ощадбанк» як наслідок його розірвання.

31 січня 2015 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві прийнято рішення про припинення іпотеки за іпотечним договором від 23 травня 2013 року № 2, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

3 лютого 2015 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві прийнято рішення про припинення обтяження за іпотечним договором від 23 травня 2013 року № 2, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому постановою Вищого господарського суду України від 19 березня 2015 року скасовано рішення Господарського суду м. Києва від 27 листопада 2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27 січня 2015 року, а в задоволенні позову ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» про розірвання іпотечного договору від 23 травня 2013 року № 2 відмовлено, однак суди при розгляді цієї справи не врахували даних обставин (а.с. 79 т. 2).

ПАТ «Ощадбанк» оскаржило в судовому порядку дії (рішення) державного реєстратора щодо припинення іпотеки та обтяження вказаного нерухомого майна, але постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у справі № 826/24015/15 в задоволенні позову відмовлено.

Запис про іпотеку та обтяження нежилого будинку площею 2590,80 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 115а в Реєстрі відновлено не було.

Крім того, ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року було задоволено заяву ТОВ «Сварог Капітал» про забезпечення позову до ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» та накладено арешт на нежитлове приміщення (нежилий будинок) у м. Києві на вул. Саксаганського, 115-а, що на праві власності належало ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» на дату винесення ухвали, а також заборонено нотаріальним конторам, приватним нотаріусам проводити дії, пов'язані з відчуженням цього майна.

27 лютого 2015 року державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Івашова О.В. винесла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 19678578 від 27 лютого 2017 року про реєстрацію обтяження - арешт нерухомого майна відповідно до ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року у справі № 199/1402/15-ц, номер запису про обтяження № 8889014 від 27 лютого 2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року у справі № 199/1402/15-ц (провадження № 22-ц/774/822/16) ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року залишено без змін, вона є чинною.

На підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року у справі № 202/9873/17 (провадження № 2/202/4861/2017) запис про арешт спірного майна на користь ТОВ «Сварог Капітал» було скасовано. Але відповідно до довідки Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року № 01-12/1302/2017 за підписом голови суду до провадження цього суду не надходила цивільна справа № 202/9873/17 (провадження № 2/202/4861/2017) про скасування запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 115а. Крім того, суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошин Є.В. рішення суду від 26 червня 2017 року у вказаній справі не ухвалював, справа № 202/9873/17 та провадження № 2/202/4861/2017 відсутні в базі автоматизованої системи документообігу суду «Д-3».

7 липня 2017 року уповноважена особа ПАТ «Ощадбанк» Стецевич А. І. звернулася до Державного реєстратора із заявою № 23125288 про реєстрацію права власності на нежилий будинок площею 2590,80 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 115а.

На підставі вказаної заяви Державним реєстратором прийнято рішення про реєстрацію прав та обтяжень за індексним номером 36041165 та зареєстровано за ПАТ «Ощадбанк» як за новим власником право власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення (нежилий будинок) у м. Києві на вул. Саксаганського, 115а.

У витягу від 7 липня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, час формування 15:03:43, в розділі «Підстава виникнення права власності» вказано, що Державний реєстратор Демченко М. О. прийняла від заявника документи, серед яких вимога ПАТ «Ощадбанк», серія та номер 26/3-06/493-2931, виданий 18 березня 2014 року.

В інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності в розділі «Підстава виникнення права власності» вказано, що Державний реєстратор Демченко М.О. прийняла від заявника документи, серед яких вимога, серія та номер 26/3-06/493-2931, виданий 18 березня 2014 року, видавник - ПАТ «Ощадбанк».

Позивач вважає рішення Державного реєстратора від 7 липня 2017 року за індексним номером 36041165 протиправним прийнятим без дотримання процедури здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та за відсутності належних правових підстав, тому звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення про державну реєстрацію права власності прийнято Державним реєстратором без доказів отримання позивачем як іпотекодавцем відповідної вимоги, за відсутності запису в Реєстрі про передання майна в іпотеку та його обтяження у зв'язку із цим, за наявності арешту, накладеного на це майно, та без вчинення реєстратором дій щодо перевірки наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на такий об'єкт нерухомого майна.

Погодившись із висновками суду першої інстанції, апеляційний суд зауважив, що ця справа підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом судового розгляду є безпосередньо рішення державного реєстратора як суб'єкта владних повноважень, а не договірні правовідносини сторін та/або встановлення права на майно.

У лютому 2018 року ПАТ «Ощадбанк» подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року, оскільки вважає, що справу належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Згідно зі статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС)судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

26 червня 2018 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановив ухвалу, якою на підставі частини шостої статті 346 КАС передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Капітал Інвест ЛТД», посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін, оскільки у цій справі між сторонами відсутній спір про право, позивач оскаржує законність рішень та дій Державного реєстратора під час виконання ним владних повноважень.

У судовому засіданні ПАТ «Ощадбанк» підтримало наведені в касаційній скарзі вимоги, посилаючись на викладені у ній мотиви, а ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» заперечує проти мотивів скаржника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши в установлених статтею 341 КАС межах наведені в касаційній скарзі та відзиві на неї доводи, ВеликаПалата Верховного Суду дійшла висновку, що скарга підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Стаття 2 КАС у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС у редакції, чинній на час вирішення справи судом першої інстанції, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За правилами частини першої статті 17 КАС у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів на час розгляду справи судами попередніх інстанцій належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 КАС у чинній редакції, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб'єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

За змістом частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (дали - ГПК, у редакції станом на час звернення з позовом) господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають з публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду Українита адміністративних судів.

Як убачається з матеріалів справи та установлених судами фактичних обставин, спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою) щодо протиправності проведення державної реєстрації нерухомого майна, при цьому між сторонами існують договірні відносини, пов'язані з невиконанням умов цивільно-правових угод (кредитного та іпотечного договорів), а отже, існує спір про право, що унеможливлює розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами ГПК.

За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні статті 6 Конвенції, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 та частини першої статті 354 КАС ухвалені у цій справі в порядку адміністративного судочинства судові рішення підлягають скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.

Керуючись статтями 250, 341, 344, 349, 354, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

2. Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року скасувати.

3. Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест ЛТД» до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Демченко М.О., Комунального підприємства «Центр державної реєстрації», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Князєв

Суддя-доповідач О.Б. Прокопенко
Судді: С.В. Бакуліна В.В. Британчук Д.А. Гудима В.І. Данішевська О.С. Золотніков О.Р. Кібенко Л.М. Лобойко Н.П. Лященко Л.І. Рогач І.В. Саприкіна О.М. Ситнік В.Ю. Уркевич