Справа № 520/9060/18
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
місто Харків

05 грудня 2018 р. справа № 520/9060/18
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження за процедурою письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 надати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 400000,00 грн., -

встановив:
Вимоги позову ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що у громадянина настала інвалідність, пов`язана з проходженням військової служби на території Республіки Афганістан, де велись бойові дії. До ОВК були подані всі документи, необхідні для призначення виплати одноразової грошової допомоги. Проте посилаючись на вимоги п.п.6 п.2 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ІНФОРМАЦІЯ_2 надано відмову у виплаті зазначеної грошової допомоги.

Відповідач, Харківський обласний військовий комісаріат, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що законом, діючого на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям строкової служби, інвалідність яких настала понад трьохмісячний термін після звільнення з військової служби. Крім того зазначив, що рішення про виплату або відмову у виплаті одноразової грошової допомоги приймається не органами Військового комісаріату, а Міністерством оборони України.

Оскільки визначене ч.1 ст.2 КАС України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи і дотримання вказаного завдання є обов`язковим в силу приписів ч.2 ст.19 Конституції України, то з огляду на приписи ст.229, ч.2 ст.379, ст.205 КАС України, а також подане заявником клопотання про розгляд заяви за його відсутності, суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, дійшов висновку, що позов має бути розглянута та вирішений на підставі наявних в ньому доказів в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач як учасник бойових дій у складі Збройних Сил СРСР на території Демократичної Республіки Афганістан (де було одержано поранення військового часу, що спричинило настання 28.11.2017р. третьої групи інвалідності, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу одержання виплати у порядку ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з настанням події інвалідності 3 групи.

Рішенням владного суб`єкта, оформленим листом від 28.09.2018р. №27151ВСЗ створена перешкода у призначенні виплати, адже Харківський обласний військовий комісаріат повідомив про відсутність підстав для виплати або відмови у призначенні виплати ОСОБА_1 .

Як з`ясовано судом, юридичною підставою для відмови владний суб`єкт, з посиланням на п.п.6 п.2 ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», обрав судження про те, що інвалідність внаслідок поранення та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби встановлена понад трьохмісячний термін після звільнення з строкової військової служби.

Перевіряючи відповідність закону вчиненого владним суб"єктом у даному випадку діяння управлінського характеру, суд відзначає, що правовідносини з приводу виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності унормовані, насамперед, приписами ст. 16-164 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (які повністю кореспондують положенням ст.3 Конституції України, де указано, зокрема, що здоров`я людини визнається в Україні найвищою соціальною цінністю) та деталізовані приписами Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (затверджений постановою КМУ від 25.12.2013р. №975; далі за текстом - Порядок №975)

Так, за визначенням ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Коло осіб, котрі мають право на призначення цієї виплати, окреслено законодавцем, зокрема, у ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а випадки, які унеможливлюють призначення виплати викладені - ст.16-4 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з п.6 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується, у тому числі, Міністерством оборони України.

Механізм призначення означеної виплати визначений Порядком №975, пунктом 13 якого передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Отже, відповідач, Харківський обласний військовий комісаріат, не наділений повноваженнями приймати рішення по суті поданої заяви, зокрема рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а має лише скласти висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги та направити його разом з поданими особою документами до Міністерства оборони України.

Натомість як вбачається з наданої позивачу відповіді у формі листа від 28.09.2018р. №27151ВСЗ відповідач самостійно на власний розсуд фактично прийняв рішення щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні і нарахуванні одноразової грошової допомоги. Як з`ясовано судом з матеріалів справи висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги не складав та до Міністерства оборони України не направляв.

При цьому як зазначено у наданій позивачу відповіді у формі листа від 28.09.2018р. №27151ВСЗ Харківський ОВК послався на п.п.6 п.2 ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», де зазначені підстави для виплати одноразової грошової допомоги саме для військовослужбовців строкової служби, військовозобов`язаному або резирвісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Однак доказів належності позивача до такої категорії військовослужбовців відповідачем до матеріалів справи не надано.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом саме про зобов`язання Харківського ОВК надати одноразову грошову допомогу у розмірі 400.000,00 грн.

Як було зазначено вище, обсяг владних управлінських функцій обласного військового комісаріату у спірних правовідносинах полягає в одержані від зацікавленої особи заяви разом з приєднаними документами і передачі усіх матеріалів звернення разом із власним висновком до Міністерства оборони України у цілях прийняття рішення по суті порушеного заявником питання.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт хоч і не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України, однак, враховуючи зміст позовних вимог позивача, факт порушення його прав та інтересів у спірних правовідносинах не знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:
Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Старосєльцева О.В.