Справа № 826/2128/18
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2128/18 Суддя (судді) першої інстанції: Амельохін В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В.,Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

представників відповідача - Задобрюка В.М., Золотухіної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Департаменту поліції охорони Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Департаменту поліції охорони Національної поліції України, третя особа - Національна поліція України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту поліції охорони Національної поліції України (далі - відповідач), третя особа - Національна поліція України про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, в розмірі 104937,09грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено, визнано протиправною бездіяльність Департаменту поліції охорони Національної поліції України щодо не проведення та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; зобов'язано Департамент поліції охорони Національної поліції України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, в розмірі 104937,09 грн.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що однією з обов'язкових умов виплати одноразової грошової допомоги є наявність права на призначення пенсії на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо не проведення та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, оскільки право на її отримання пов'язане згідно з чинним законодавством з наявністю 10-річної вислуги років та звільненням зі служби, а не набуття позивачем права на пенсію, як зазначає відповідач.

Позиція відповідача та третьої особи обґрунтована тим, що нарахування та виплата одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби можливе за умови, якщо позивач при звільненні набув право на отримання пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 15.08.2000 року по 27.12.2017 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом від 28.12.2017 року №327 о/с «По особовому складу» майора міліції ОСОБА_4 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Згідно вказаного наказу, вислуга років ОСОБА_4 станом на день звільнення складає 17 років 04 місяці 14 днів.

29.12.2017 року позивач звернувся з рапортом до начальника Департаменту поліції охорони з проханням виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Листом від 04.01.2018 року №0-267 відповідач повідомив, що одноразова грошова допомога виплачується лише тим особам, які мають право на пенсію.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення та не виплати при звільненні одноразової грошової допомоги, у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що ненабуття права на пенсію позивача не може нівелювати його право на отримання зазначеної грошової допомоги за умови наявності 10 років вислуги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктами 3, 4 цієї статті грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та має забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Згідно п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби, зокрема, у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за умови наявності у військовослужбовця вислуги 10 років і більше.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п'яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Відповідно до п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Вищевикладені норми чинного законодавства не пов'язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям права на пенсію, натомість ч.1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлені дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним в ній особам: які мають право на пенсію за цим Законом і звільняються зі служби за станом здоров'я; які звільнені зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням за наявності вислуги 10 років і більше.

В свою чергу суд апеляційної інстанції зазначає, що словосполучення «деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом» вказує лише на коло осіб, яким може бути призначена відповідна допомога.

Так, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та інші закони України визначають осіб, які не є військовослужбовцями, проте мають право на пенсійне забезпечення в порядку та на умовах, передбачених для осіб, звільнених з військової служби. Такий перелік осіб у ч. 1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осі» був замінений словосполученням «деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом».

За таких обставин, висновок відповідача про те, що право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби мають лише ті особи рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деякі інші особи, які на час звільнення набули право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є необґрунтованим і такими, що не ґрунтуються на законі.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час звільнення з органів внутрішніх справ, вислуга років позивача складала 17 років 04 місяців та 14 днів, а підставою для звільнення слугувало скорочення штатів, що, виходячи з приписів чинного законодавства, надає йому право на отримання одноразової грошової допомоги.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що одноразова грошова допомога особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які звільнені зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з наявністю 10-річної вислуги та звільненням зі служби, зокрема, з указаних підстав, тому ненабуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної грошової допомоги за умови наявності 10 років вислуги.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 25.10.2018 року у справі №821/1163/17.

Доводи відповідача, що дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не поширюється на департамент поліції та охорони є необґрунтованими, оскільки позивач був звільнений із займаної посади відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», а отже на нього розповсюджуються норми законодавства, що регулює дану сферу відносин.

Разом із тим, нарахування позивачу щомісячної грошової допомоги відповідно до ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може бути підставою позбавлення позивача безумовного права на отримання належної виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до норм чинного законодавства, оскільки звертаючись із відповідним рапортом позивач виявив бажання скористатись своїм правом на отримання відповідної грошової допомоги.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправної бездіяльності Департаменту поліції охорони Національної поліції України в частині не проведення та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та наявності підстав для зобов'язання Департамент поліції охорони Національної поліції України здійснити нарахування та провести відповідні виплатити.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи та вірно зазначено судом першої інстанції, на момент звільнення позивача розмір щомісячного грошового забезпечення складав 12345,54 грн, тому розмір одноразової грошової допомоги при звільненні має обчислюватися наступним чином: 12345,54 грн (розмір грошового забезпечення на момент звільнення) х 50% х 17років = 104937,09 грн.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту поліції охорони Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 05.12.2018.

Головуючий суддя: Є.В Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев