Справа № 826/11782/17
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року м. Київ № 826/11782/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Сом П.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представників:

відповідача - Пенсійного фонду України - Карпіленко Н.В.,

відповідача - Міністра Кабінету Міністрів України Саєнка Олександра Сергійовича - Конюхова С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України (далі - ПФУ), Міністерства соціальної полі-тики України (далі - Мінсоцполітики), Міністра Кабінету Міністрів України Саєнка Олек-сандра Сергійовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відпові-дача - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві), про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 55-61) просить:

1) зобов'язати ПФУ доручити Лівобережному ОУПФУ в м. Києві:

- перерахувати коефіцієнт стажу позивача, включивши до нього час вимушеного прогулу з 04.11.2000 по 31.12.2002;

- перерахувати коефіцієнт заробітної плати позивача, включивши до розрахунку отриману середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, а також без обмеження заробітної плати за період з 01.07.1994 по 30.06.1999;

- перерахувати розмір пенсії відповідно до нових індивідуальних коефіцієнтів;

- визначити суму недоплаченої пенсії та відшкодувати її позивачу;

2) зобов'язати Міністра КМ України Саєнка О.С. притягнути заступника начальника Управління з питань роботи із зверненнями громадян, завідуючого сектором прийому гро-мадян Секретаріату КМ України Городецького В.В. до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення чинного законодавства України про розгляд звернень громадян;

3) зобов'язати Мінсоцполітики встановити контроль за виконанням позову до ПФУ.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив наступне. 30.11.2016 він звернувся із скаргою до Мінсоцполітики і ПФУ, в якій порушив питання щодо невірного визначення Управлінням ПФУ в Дніпровському районі м. Києва індивідуальних коефіцієнтів заробітної плати і стажу, що, на його думку, зумовило невірне обчислення й недоплату пенсії.

Домагаючись розгляду скарги по суті, він 29.03.2017 звернувся із скаргою на неправо-мірні дії Мінсоцполітики та ПФУ до Віце-прем'єр-міністра України Розенка П.В., яку прий-няв заступник начальника Управління з питань роботи із зверненнями громадян, завідуючий сектором прийому громадян Городецький В.В., що у подальшому виправдовував дії підлег-лого ОСОБА_9 із направлення цієї скарги на розгляд до Мінсоцполітики у порушення, як вважає позивач, вимог Закону України "Про звернення громадян".

Також позивач 06.06.2017 звернувся із скаргою на незаконні дії Управління з питань роботи із зверненнями громадян до Прем'єр-міністра України Гройсмана В.Б. і просив роз-глянути скаргу, адресовану Розенку П.В. Дану скаргу теж прийняв Городецький В.В., який здійснював 29.06.2017 її розгляд, з чим позивач не погодився, вважаючи такі дії порушенням вимог ст. 18 Закону України "Про звернення громадян", у зв'язку з чим залишив кабінет.

04 липня 2017р. позивач подав скаргу на дії Городецького В.В. Прем'єр-міністру України Гройсману В.Б.

05 липня 2017р. Городецький В.В. листом №41-Г-012926/26П-1 надав відповідь на скаргу позивача від 06.06.2017, до якої додав скаргу позивача від 29.03.2017 з усіма додатками, чим, на думку позивача, порушив вимоги Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об'єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації, затвердженої постановою КМ України від 14.04.1997 №348, яка не передбачає повернення отриманих і прийнятих звернень громадян, а навпаки передбачає їх зберігання протягом 5 років з подальшим знищенням.

Відповідь на скаргу від 04.07.2017 позивачу надано листом начальника Управління з питань роботи із зверненнями громадян Конюхова С.Д. від 03.08.2017, який не встановив порушень Городецьким В.В.

Крім цього, позивач зазначив, що 04.07.2017 він звернувся із заявою до голови Прав-ління ПФУ Зарудного О.Б., але листом ПФУ від 04.08.2017 №9668/Г-11 йому надана відпо-відь не по суті порушених питань.

Представник ПФУ Сеніна Д.П. подала відзив на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні вимог до ПФУ з тих підстав, що відповідач не здійснює призначення, перера-хунок і виплату пенсій та не може втручатися у дискреційні повноваження територіальних органів з цих питань. Стверджує, що спірні питання з визначення коефіцієнтів стажу і заро-бітної плати, а також фінансування витрат на виплату пенсій, відносяться до компетенції управлінь ПФУ в районах, містах, районах у містах та об'єднаних управлінь, тому належним відповідачем, до якого можуть бути звернуті вимоги позивача у цій частині є Лівобережне об'єднане управління ПФУ в м. Києві, де на обліку перебуває позивач і знаходиться його особова справа. Вважає правомірним застосування положень Закону України "Про загально-обов'язкове державне пенсійне страхування" при розрахунку пенсії позивача у 2009р., оскільки вказаний Закон був чинним на момент такого розрахунку.

Представник відповідача стверджує про правомірність наданих позивачу відповідей, з огляду на відсутність підстав для перерахунку коефіцієнту заробітної плати без обмеження заробітної плати за період з 01.07.1994 по 30.06.1999, оскільки у період до 01.07.1998 заро-біток позивача перевищував 5,6 розміру середньої заробітної плати на день отримання зазначених сум, тому згідно з п. 2 ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" враховано суми, що не перевищують показник 5,6, а також про від-сутність підстав для перерахунку коефіцієнту стажу із включенням до нього вимушеного прогулу з 04.11.2000 по 31.12.2002, оскільки у трудовій книжці позивача цей період роботи не зазначено.

Крім цього, зазначає про порушення позивачем строку звернення до адміністратив-ного суду, оскільки він отримує пенсію за віком з 26.01.2009, тому був обізнаний про періоди включені до страхового стажу і використаний коефіцієнт заробітної плати.

Представник Міністра КМ України Саєнка О.С. Конюхов С.Д. подав відзив на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні вимог до названого Міністра з тих підстав, що останній ніяких рішень, дій чи бездіяльності стосовно позивача не приймав і не вчиняв. Позовна заява не містить обґрунтування порушення Міністром прав, свобод чи інтересів позивача та не містить вимог про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності Міністра, тому вимога про зобов'язання Міністра вчинити певні дії є безпідставною. Наголошує, що Положення про Міністра КМ України не наділено відповідача повноважен-нями на притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників і заступників керівників самостійних структурних підрозділів Секретаріату КМ України. Також стверджує про від-сутність порушень Закону України "Про звернення громадян" та прав позивача при розгляді його звернень зі сторони працівників Управління з питань роботи із зверненнями громадян.

Заступник Міністра соціальної політики України Шамбор М. подав відзив на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні вимог до Мінсоцполітики з тих підстав, що пору-шені позивачем у своєму зверненні питання не відносяться до компетенції цього Мініс-терства. Відповідно до ст. 103 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Порядку здійснення нагляду за додержанням вимог законодавства під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій органами Пенсійного фонду України, затвер-дженого наказом Міністерства праці та соціального захисту населення України від 10.01.2007 №4, нагляд за правильністю призначення (перерахунку) пенсій здійснюють орга-ни праці та соціального захисту населення. На виконання доручення Мінсоцполітики у лютому 2017р. відділом контролю за призначенням та виплатою пенсій Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації проведено перевірку правильності обчислення пенсії позивачу, порушень при обчисленні та виплаті пенсії не встановлено.

Позивач подав відповідь на відзив ПФУ, в якому зазначив про те, що розрахунок пенсії не є дискреційними повноваженнями територіальних органів ПФУ, оскільки не перед-бачає варіативності поведінки цих органів; Закон України "Про загальнообов'язкове держав-не пенсійне страхування" регулює відносини з 01.01.2014 і в силу ст. 58 Конституції України не може регулювати відносини до набрання ним чинності; не включення до стажу періоду вимушеного прогулу не відповідає вимогам законодавства і тому, що позивача було понов-лено на посаді з наступного дня після звільнення. Також зазначив, що вважає за доцільне, щоб саме ПФУ залишався відповідачем у справі, що підтвердив у наданих до суду пояс-неннях №3.

Позивач подав відповідь на відзив Міністра КМ України Саєнка О.С., в якому висло-вив додаткові міркування щодо порушення Городецьким В.В. вимог законодавства про звер-нення громадян та законних інтересів позивача, тому вважає наявними підстави для при-тягнення Городецького В.В. до дисциплінарної відповідальності, що неможливо без участі Міністра КМ України Саєнка О.С.

Представник Міністра КМ України Саєнка О.С. Конюхов С.Д. подав заперечення, в яких просить суд не приймати відповідь на відзив з підстав невідповідності законодавству.

Під час розгляду справи по суті в судовому засіданні 13.07.2018 позивач підтримав позовні вимоги з наведених в позовній заяві підстав.

Представник ПФУ позовні вимоги не визнала з наведених у відзиві підстав.

Представник Міністра КМ України Саєнка О.С. позовні вимоги не визнав з наведених у відзиві підстав.

Мінсоцполітики, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судо-вого засідання, явку свого представника не забезпечило. До суду надійшло клопотання від цього відповідача про розгляд справи за відсутності його представника.

ГУ ПФУ в м. Києві, яке є процесуальним правонаступником Лівобережного об'єд-наного управління ПФУ в м. Києві, пояснень щодо позову не подало, явку свого представ-ника до підготовчих та судового засідання не забезпечило.

Заслухавши пояснення позивача і присутніх представників відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з такого.

1. Згідно з матеріалами справи, судом встановлено, що позивачу у січні 2009 р. приз-начена пенсія відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

2. Судом встановлено, що позивач, вважаючи невірним визначення Управлінням ПФУ в Дніпровському районі м. Києва індивідуальних коефіцієнтів заробітної плати і стажу, що, на його думку, зумовило невірне обчислення й недоплату пенсії, звернувся з відповідною скаргою від 30.11.2016 до Голови Верховної Ради України, Голови та заступника голови комітету Верховної Ради України з питань соціальної політики, зайнятості та пенсійного забезпечення, Міністра соціальної політики України, Голови правління ПФУ та Лівобереж-ного об'єднаного управління політики і ПФУ, копія якої міститься у справі.

Листом Мінсоцполітики від 07.12.2016 №76/о/52-16/21 позивачу надано відповідь про відсутність порушень при визначенні йому пенсії, а також повідомлено про направлення звернення до ГУ ПФУ в м. Києві для надання детальних роз'яснень з порушених питань.

Листами ПФУ від 30.12.2016 №14841/Г-1 і №14841/Г-3 та від 16.02.2017 №609/Г-11 позивачу надано відповіді, в яких йому повідомлено про відсутність порушень при визна-ченні пенсії, невідповідність наведених позивачем розрахунків вимогам законодавства. Крім іншого, позивачу повідомлено про те, що ПФУ не здійснює призначення, перерахунок і вип.-лату пенсії, у зв'язку з чим запропоновано звернутися до Лівобережного об'єднаного управ-ління ПФУ в м. Києві.

Позивач звернувся із скаргою від 20.12.2016 до Міністра соціальної політики України, в якій, посилаючись на повноваження Мінсоцполітики, визначені у Положенні про Мініс-терство соціальної політики України, затверджене постановою КМ України від 17.06.2015 №423, і не погоджуючись з направленням скарги на розгляд до ГУ ПФУ в м. Києві, просив розглянути його скаргу.

У лютому 2017р. на виконання доручення Мінсоцполітики Департаментом соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адмініс-трації) позивачу надано відповідь листом №051/Г-656-002, згідно з наявною у справі копією якого порушень в обчисленні та виплаті пенсії з боку Лівобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві не встановлено.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався з питань пенсійного забезпечення до різних органів і посадових осіб, на які отримував різні відповіді, які додав до позовної заяви. У позовній заяві позивач висловлює незгоду з листами Лівобе-режного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві; вважає, що Верховна Рада України належ-ної уваги до його звернень не приділила; Мінсоцполітики, переславши скаргу на розгляд Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), не здійснило нагляд за дотриманням законодавства про призначення (перерахунку) пенсії, а Департамент, у свою чергу, скаргу належним чином не розглянув, а також з приводу дій інших органів, до яких звертався позивач.

Однак, суд не приймає дані доводи позивача до уваги з тих підстав, що вищевказані органи та/або посадові особи не є учасниками справи, а їх рішення, дії чи бездіяльність не є предметом розгляду даної справи. Щодо вищенаведених відповідей ПФУ та Мінсоцполітики, наданих позивачу, то вказані обставини не є предметом оскарження по справі, також.

3. Судом встановлено, що 29.03.2017 позивач звернувся до Віце-прем'єр-міністра України Розенка П.В. із скаргою (а.с. 39, 40), в якій просив зобов'язати Міністра соціальної політики України та Голову правління ПФУ належно розглянути скаргу.

Згідно з наявною у справі реєстраційно-контрольною карткою №41-Г-007591/26П (а.с. 99) дане звернення зареєстровано як скарга та листом від 30.03.2017 №41-Г-007591/26П за підписом головного спеціаліста Городецького В.В. надіслано для розгляду до Мінсоцполі-тики, про що листом за підписом ОСОБА_9 повідомлено позивачу. Копії листів містяться у справі (а.с. 100, 101).

06 червня 2017р. позивач звернувся із скаргою на незаконні дії Управління з питань роботи із зверненнями громадян Секретаріату КМ України до Прем'єр-міністра України Гройсмана В.Б., в якій просив розглянути скаргу з його участю (а.с. 41).

Згідно з наявною у справі реєстраційно-контрольною карткою №41-Г-012926/26П (а.с. 102, 103) дане звернення зареєстровано як заява, передано на розгляд Городецькому В.В. У реєстраційно-контрольній картці зазначено, що позивача повідомлено про місце, дату і час її розгляду звернення (29.06.2017 з 15:00 до 15:30), що підтверджується наявною у справі копією листа від 13.06.2017 №41-Г-012926/26П (а.с. 104).

Отримавши повідомлення позивач звернувся до Міністра КМ України Саєнка О.С. із заявою від 20.06.2017 (а.с. 42), в якій просив розглянути скаргу по суті.

У реєстраційно-контрольній картці №41-Г-012926/26П (а.с. 102, 103) зазначено, що в ході виконання 29.06.2017 з'явився позивач, якому були надані ґрунтовні роз'яснення, однак він залишився незадоволеним, висловлював образи та обіцяв звернутися до суду, від письмо-вої відповіді відмовився. Результат розгляду порушених позивачем у скарзі від 06.06.2017 та заяві від 20.06.2017 питань зазначено у картці, зокрема, позивачу роз'яснено, що направлення скарги від 29.03.2017 на бездіяльність не суперечить вимогам ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", позаяк дана норма забороняє направлення скарг громадян на розгляд тим органам або посадовим особам дії чи рішення яких оскаржуються, а не бездіяльність.

У зв'язку з тим, що позивач відмовився отримувати письмову відповідь і залишив кабінет, Городецьким В.В. надано письмову відповідь від 05.07.2017 №41-Г-012926/26П-1 №41-Г-014481/26П на скаргу позивача від 06.06.2017 і заяву від 20.06.2017, копія якої міститься у справі (а.с. 44-46, 107, 108). При цьому до вказаної відповіді були додані додатки на 20 арк., а саме скарга позивача від 29.03.2017 з додатками до неї на 19 арк.

04 липня 2017р. позивач подав скаргу на дії Городецького В.В. Прем'єр-міністру України Гройсману В.Б., яка міститься у справі (а.с. 43), в якій, стверджуючи про незако-нність направлення скарги від 29.03.2017 до Мінсоцполітики і висловлюючи свою незгоду з діями Городецького В.В. при розгляді його скарги від 06.06.2017, просив посприяти у розгляді скарги та притягнути Городецького В.В. до дисциплінарної відповідальності за порушення Конституції України, присяги державного службовця й чинного законодавства.

Згідно з наявною у справі реєстраційно-контрольною карткою №41-Г-016209/26 (а.с. 109) скаргу передано на розгляд Конюхову С.Д., яким підготовлено відповідь від 03.08.2017 №41-Г-016209/26, копія якої міститься у справі (а.с. 47, 110).

У вказаній відповіді позивачу повідомлено про те, що, оскільки Городецьким В.В. надано відповідні вичерпні та ґрунтовні роз'яснення по суті та повідомлено, що за результа-тами розгляду скарги вона визнана необґрунтованою, а також роз'яснено позивачу право на оскарження цього рішення до суду, то у разі незгоди з прийнятим за скаргою рішенням позивач повинен звертатися до суду і оскаржувати таке рішення в судовому порядку.

4. Судом встановлено, що позивач 04.07.2017 звернувся із заявою до голови Правління ПФУ Зарудного О.Б., яка міститься у справі (а.с 48), в якій висловив свою незгоду з визначенням індивідуальних коефіцієнтів заробітної плати і стажу.

Листом ПФУ від 04.08.2017 №9668/Г-11, копія якого міститься у справі (а.с. 49, 50), позивачу надана відповідь, в якій повідомлено про відповідність проведеного перерахунку пенсії вимогам законодавства.

Спірні правовідносини виникли у сфері звернень громадян і пов'язані з розглядом заяв і скарг позивача, з результатом вирішення яких він не погоджується, а також щодо притяг-нення до дисциплінарної відповідальності особи, яка здійснювала розгляд його звернень.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індиві-дуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної вла-ди, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобо-в'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно із ст. 1 Закону України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон №393/96) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади &?ж;…&?ї;, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Як визначено у ст. 3 цього Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомен-дація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відно-син та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, орга-нізацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місце-вого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно із ст. 5 Закону №393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (ч. 1). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги (ч. 7).

Частиною 3 ст. 7 Закону №393/96 передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Згідно з ч. 4 ст. 7 цього Закону забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Статтею 15 Закону №393/96 визначено, що органи державної влади, місцевого само-врядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких нале-жить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забез-печувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (ч. 1). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки (ч. 3). Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення (ч. 4).

Статтею 16 Закону №393/96 визначено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду (ч. 1).

Частиною 5 цієї статті передбачено, що до скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину.

Статтею 18 Закону №393/96 передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

знайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встанов-леного порядку розгляду звернень.

Згідно із ст. 20 Закону №393/96 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, під-приємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

1. Вирішуючи позовну вимогу про зобов'язання ПФУ доручити Лівобережному ОУПФУ в м. Києві: - перерахувати коефіцієнт стажу позивача, включивши до нього час вимушеного прогулу з 04.11.2000 по 31.12.2002; - перерахувати коефіцієнт заробітної плати позивача, включивши до розрахунку отриману середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, а також без обмеження заробітної плати за період з 01.07.1994 по 30.06.1999; - перерахувати розмір пенсії відповідно до нових індивідуальних коефіцієнтів; - визначити суму недоплаченої пенсії та відшкодувати її позивачу, суд виходить з наступного.

Як вбачається із встановлених судом фактичних обставин цієї справи, позивач звер-тався до ПФУ із скаргою від 30.11.2016 і заявою від 04.07.2017 (а.с 10-16, 48), в якій вислов-лював незгоду з визначенням індивідуальних коефіцієнтів заробітної плати і стажу. Відповіді позивачу надавалися у листах ПФУ від 30.12.2016 №14841/Г-1 і №14841/Г-3, від 16.02.2017 №609/Г-11 та від 04.08.2017 №9668/Г-11 (а.с. 49, 50), в яких повідомлено про відповідність проведеного перерахунку пенсії вимогам законодавства та відсутність порушень, а також роз'яснювалося про те, що ПФУ не здійснює призначення, перерахунок і виплату пенсії, та запропоновано звернутися до Лівобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві

Вказані листи-відповіді ПФУ від 30.12.2016 №14841/Г-1 і №14841/Г-3, від 16.02.2017 №609/Г-11 і від 04.08.2017 №9668/Г-11 не є предметом оскарження по справі. Інших рішень, дій чи бездіяльності ПФУ позивачем не оскаржено, також.

Оскільки, вимоги про визнання протиправними дій, рішень чи бездіяльності ПФУ щодо розгляду скарги позивача від 30.11.2016 не заявлені, то суд відхиляє заперечення пред-ставника ПФУ щодо пропущення позивачем строку звернення до суду.

Водночас, оскільки правовідносини щодо розгляду заяви позивача від 04.07.2017 виникли у межах строку звернення до суду з цим позовом, суд дослідив лист-відповіді ПФУ від 04.08.2017 №9668/Г-11 у контексті дотримання відповідачем вимог Закону №393/96 при розгляді цієї заяви позивача.

Як вбачається з листа від 04.08.2017 №9668/Г-11 відповідачем у встановлений строк розглянуто заяву позивача від 04.07.2017 і надано відповідь на неї. Із змісту відповіді вбачається, що відповідачем розглядалися наведені позивачем доводи і розрахунки з приводу чого відповідачем зроблено висновки з посиланням на положення законодавства і матеріали пенсійної справи. При цьому звернення позивача від 04.07.2017 у формі заяви не стосувалося оскарження рішень чи дій органів та/або посадових осіб і не містило вимог, зокрема про зобов'язання територіального органу ПФУ чи надання йому доручення провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням наведених у заяві обставин тощо.

За таких обставин, суд не вбачає порушень відповідачем вимог Закону №393/96 та права позивача на подання і розгляд його заяви.

Суд зауважує, що вимога про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії є способом захисту порушеного права, передумовою для задоволення якої є встано-влення судом протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При розгляді даної справи судом не встановлено протиправних рішень, дій чи без-діяльності відповідача, наслідком яких є зобов'язання його вчинити зазначені позивачем дії.

Також, погоджуючись з представником відповідача, суд зазначає, що обчислення, призначення, перерахунок і виплату пенсії здійснюють територіальні органи ПФУ, які є самостійними юридичними особами і можуть виступати відповідачами в суді. У разі, якщо позивач вважає невірним визначення коефіцієнтів стажу і заробітної плати при обчисленні йому пенсії, що призвело до її виплати у меншому розмірі, ніж передбачено законом, то належним способом захисту порушеного права є оскарження відповідного рішення терито-ріального органу ПФУ про призначення (перерахунок або відмову у перерахунку) пенсії, а належним відповідачем у такому випадку буде відповідний територіальний орган ПФУ, яким прийнято таке рішення.

Під час підготовчого провадження по даній справі суд, з'ясовуючи суть порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду з цим позовом, і характер спірних правовідносин, пропонував позивачу визначитися і роз'яснював його право змінити предмет або підставу позову у частині, що стосується обчислення пенсії.

Позивач позовні вимоги не змінив, а суд не вбачає можливості виходу за межі позов-них вимог, оскільки територіальний орган ПФУ, яким обчислювалася пенсія позивачу, не є відповідачем у справі і вимог до нього не заявлено. У зв'язку з цим суд відхиляє доводи позивача про те, що Управлінням ПФУ в Дніпровському районі м. Києва невірно визначено коефіцієнти стажу і заробітної плати.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість даної позовної вимоги і відсутність підстав для її задоволення.

2. Вирішуючи вимогу про зобов'язання Міністра КМ України Саєнка О.С. притягнути заступника начальника Управління з питань роботи із зверненнями громадян, завідуючого сектором прийому громадян Секретаріату КМ України Городецького В.В. до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення чинного законодавства України про розгляд звернень громадян, суд виходять з наступного.

Відповідно до ст. 47 Закону України від 27.02.2014 №794-VII "Про Кабінет Міністрів України", організаційне, експертно-аналітичне, правове, інформаційне та матеріально-технічне забезпечення діяльності КМ України здійснює Секретаріат КМ України.

Відповідно до п. 1 Положення про Секретаріат Кабінету Міністрів України, затвер-дженого постановою КМ України від 01.08.2009 №850, Секретаріат КМ України є постійно діючим органом, що забезпечує діяльність КМ України.

Згідно з пп. 33 п. 17 цього Положення структурні підрозділи Секретаріату КМ України відповідно основних завдань, визначених положеннями про них, та з питань, що належать до їх компетенції, організовують та здійснюють в установленому порядку розгляд звернень громадян, адресованих КМ України, Прем'єр-міністру України, Першому віце-прем'єр-міністру України, віце-прем'єр-міністрам України, Міністру КМ України та міністру, який не очолює міністерство.

У структурі Секретаріату КМ України є Управління з питань роботи із зверненнями громадян.

В обґрунтування незаконності дій заступника начальника Управління з питань роботи із зверненнями громадян, завідуючого сектору прийому громадян Секретаріату КМ України Городецького В.В. позивач посилається на порушення вимог вищенаведеної норми ч. 4 ст. 7 Закону №393/96 внаслідок направлення скарги позивача від 29.03.2017 на Мінсоцполітики для її розгляду до того ж Мінсоцполітики, а також не забезпечення об'єктивного розгляду скарги позивача від 06.06.2017 відповідно до вимог ст.ст. 16, 18 Закону №393/96.

Суд дійшов висновку, що, оскільки скарга позивача від 29.03.2017 стосується без-діяльності Мінсоцполітики, яка полягає у не розгляді попереднього звернення позивача і не здійсненні нагляду за дотриманням закону, то доводи позивача про порушення ч. 4 ст. 7 Закону №393/96 є безпідставними, позаяк за змістом цієї норми встановлена нею заборона направляти скарги тим органам або посадовим особам стосується оскарження рішень чи дій таких органів чи посадових осіб, а не бездіяльності, як у даному випадку. Крім того, порушені у зверненні питання стосувалися повноважень саме Мінсоцполітики.

Твердження позивача про те, що Городецький В.В. необґрунтовано виправдовував допущене головним спеціалістом ОСОБА_9 порушення з направлення скарги позивача від 29.03.2017 за належністю до Мінсоцполітики, є безпідставним і спростовуються наявною у справі копією супровідного листа від 30.03.2017 №41-Г-007591/26П про направлення скарги позивача для розгляду до Мінсоцполітики (а.с. 101), який підписаний Городецьким В.В., а не ОСОБА_9 Водночас ОСОБА_9 підписав лист (а.с. 100), яким позивача повідомлено про надіслання його скарги для розгляду до Мінсоцполітики, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 7 Закону №393/96.

Безпідставними суд вважає також доводи позивача щодо незаконного повернення Городецьким В.В. скарги від 29.03.2017 з додатками, оскільки вчинення таких дій прямо передбачено у ч. 5 ст. 16 Закону №393/96.

Також суд не вбачає аргументованих доводів і доказів порушення Городецьким В.В. вимог ст.ст. 16, 18 Закону №393/96 при розгляді звернень позивача. При цьому суд враховує, що була забезпечена участь позивача при розгляді 29.06.2017 його скарги від 06.06.2017 і заяви від 20.06.2017, були розглянуті доводи позивача і повідомлені йому мотиви направ-лення скарги від 29.03.2017 до Мінсоцполітики та мотиви, з яких його скарга від 06.06.2018 визнана необґрунтованою, запропоновано отримати письмову відповідь, а після відмови по-зивача в отриманні відповіді - направлено позивачу письмову відповідь, що підтверджується наявними у справі реєстраційно-контрольної карткою №41-Г-012926/26П (а.с. 102, 103), копією листа від 05.07.2017 №41-Г-012926/26П-1 №41-Г-014481/26П (а.с. 44-46, 107, 108).

Крім цього, погоджуючись із запереченнями представника Міністра КМ України Конюхова С.Д., суд зазначає, що позивачем не наведено обставин прийняття цим відпові-дачем рішень, вчинення дій чи допущення бездіяльності, які б порушували права, інтереси чи свободи позивача, що є передумовою для зобов'язання його вчинити певні дії.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість даної позовної вимоги і відсутність підстав для її задоволення.

3. Вирішуючи вимогу про зобов'язання Мінсоцполітики встановити контроль за вико-нанням позовних вимог до ПФУ, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задово-лення з огляду на те, що законодавство України не містить правових приписів, які б покла-дали такий обов'язок на відповідача.

З огляду на все вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість адмініс-тративного позову та про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 9, 90, 139, 241-246, 257-263 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.

Позивач: ОСОБА_1;

02002, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідачі:

Пенсійний фонд України;

01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 9, .

Міністерство соціальної політики України;

01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10, .

Міністр Кабінету Міністрів України Саєнко Олександр Сергійович;

01008, АДРЕСА_2.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві;

04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко