Справа № 2540/2672/18
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року м. Чернігів Справа № 2540/2672/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Антоненка С.Б.,

представника відповідача Петрова Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу, стягнення незаконно утриманого забезпечення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про: визнання протиправним та скасування пункту 10 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.01.2018 № 102 «Про підсумки проведення розслідування за фактом розкомплектування виробу ЗСУ 2С6 № 299», яким командира зенітного самохідно-артилерійського дивізіону підполковника ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, у розмірі 688693,19 грн.; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 незаконно утримане грошове забезпечення, стягнуте на час постановлення судового рішення, в рахунок відшкодування нанесених державі збитків відповідно до пункту 10 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.01.2018 № 102 «Про підсумки проведення розслідування за фактом розкомплектування виробу ЗСУ 2С6 № 299».

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на протиправність пункту 10 оскаржуваного наказу та наявності підстав для його скасування, оскільки останній складено з численними порушеннями норм чинного законодавства України.

Ухвалою суду від 24.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в даній адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на той факт, що службовим розслідуванням встановлено вину, зокрема, позивача у втраті військового майна та правомірно оскаржуваним наказом притягнуто до повної матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, у сумі 688693,19 грн.

У підготовчому судовому засіданні 20.08.2018 представником відповідача заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем місячного строку звернення до суду, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено для надання часу представнику позивача для підготовки заяви про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 21.09.2018 задоволено клопотання представника позивача та строк підготовки справи № 2540/2672/18 до розгляду по суті продовжено до 18.10.2018 до 14 год. 00 хв.

18.10.2018 представником позивача подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що позивач вважав порядок притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності окремим інститутом права, не пов`язаним безпосередньо з визначеним законодавством України порядком проходження військової служби, а тому, на його переконання, має застосуватись загальний строк звернення до адміністративного суду, передбачений частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Також зазначив, що причинами пропуску позивачем місячного строку звернення до суду є: ненадання йому відповідачем можливості у повному обсязі ознайомитись з матеріалами службового розслідування; сподівання, що за результатами розслідування кримінального провадження винні у розукомплектуванні ЗСУ 2С6 особи будуть встановлені, у зв`язку з чим наказ про притягнення його до матеріальної відповідальності буде скасовано до закінчення строку звернення до суду щодо оскарження наказу; періодичне перебування на лікарняному і стаціонарному лікуванні та покладення на позивача виконання численних складних службових завдань, пов`язаних із передачею озброєння та військової техніки, відновленням та забезпеченням боєздатності військових підрозділів, бойовою підготовкою особового складу, виконання яких було суворо визначено часовими межами та потребувало ненормованого перебування на службі, що підтверджується наказами командира військової частини.

Ухвалою суду від 18.10.2018, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, враховуючи, що позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, у сумі 688693,19 грн., що є для останнього непомірним тягарем, та керуючись принципом верховенства права з огляду на сутність доступу особи до правосуддя, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини з даного питання, клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено та поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду з даним позовом як такий, що пропущений із поважних причин.

Також вищевказаною ухвалою суду від 18.10.2018 закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 01.11.2018 на 10:00 год.

Ухвалою суду від 01.11.2018, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання представника відповідача від 01.11.2018 про виклик свідків відмовлено та останнє повернуто, оскільки відсутні поважні причини пропуску строку подання клопотання саме на стадії підготовчого провадження.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у адміністративному позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що підполковник ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , зокрема, з 25.10.2015 на посаді командира зенітного самохідно-артилерійського дивізіону 1121 навчального зенітного ракетно-артилерійського полку, що підтверджується посвідченням офіцера від 11.09.2009 серії НОМЕР_2 та витягом із послужного списку станом на 09.07.2018 (т.1 а.с.19,29).

28.12.2017 заступником командира Військової частини НОМЕР_1 з озброєння підполковником ОСОБА_2 та командиром навчального зенітного ракетно-артилерійського дивізіону підполковником ОСОБА_3 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 подано рапорти, в яких зазначено про той факт, що під час підготовки виробу ЗСУ 2С6 № 299 до проведення занять на 33 полігоні було виявлено, що даний виріб технічно не справний та розукомплектований, у зв`язку з чим останні просили призначити службове розслідування (т.1 а.с.84,85).

Також підполковником ОСОБА_3 на ім`я військового прокурора Деснянського гарнізону подано доповідь про розукомплектування виробу ЗСУ 2С6 № 299 (т.1 а.с.86).

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2017 № 1225 «Про призначення проведення службового розслідування за фактом розукомплектування виробу ЗСУ 2С6 № 299», з метою з`ясування умов та причин, що сприяли розукомплектуванню виробу ЗСУ 2С6 № 299, начальнику циклової комісії підготовки зенітних артилерійських підрозділів ОСОБА_4 наказано в термін з 28.12.2017 по 08.01.2018 провести службове розслідування відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» та Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 № 82. Під час проведення розслідування з`ясувати: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, ті її наслідки (т.1 а.с.83).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.01.2018 № 32 термін проведення службового розслідування продовжено до 25.01.2018 на підставі рапорту начальника циклової комісії підготовки зенітних артилерійських підрозділів Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 від 06.01.2018 (т.1 а.с.87,88).

За результатами службового розслідування було складено акт службового розслідування, затверджений 25.01.2018 командиром Військової частини НОМЕР_1 (т.1 а.с.78-82), яким було встановлено, зокрема, наступне.

27.12.2017 на технічно справному виробі ЗСУ 2С6 № 299 проводились заняття з особовим складом 9 навчальної батареї, після закінчення яких даний виріб був переміщений в сховище навчального корпусу директриси ППО 33 полігону, опечатаний механіком-водієм ОСОБА_5 у присутності старшого солдата ОСОБА_6 та номера обслуги ЗУ-23 ОСОБА_7 , після чого старший солдат ОСОБА_6 опечатав сховище і здав його під охорону о 13:00 год.

28.12.2017 було виявлено пошкодження опломбування люків бойового відділення на ЗСУ 2С6 бортовий номер 299. На виявленому технічно не справним та розукомплектованим виробі ЗСУ 2С6 № 299 відсутні блоки та субблоки на загальну суму 459326,54 грн., а саме:

- Блок ДЗУ-1 1 штука вартістю 1665,14 грн.;

- Блок ДЗУ-2 1 штука вартістю 1665,14 грн.;

- Блок ДЗУС-3М 1 штука вартістю 1665,14 грн.;

- Субблок П11 10 штук вартістю 194727,13 грн.;

- Субблок П3 1 штука вартістю 44435,37 грн.;

- Субблок П10 1 штука вартістю 10295,63 грн.;

- Субблок П1 1 штука вартістю 96900,02 грн.;

- Субблок П2 1 штука вартістю 45472,10 грн.;

- Субблок П7 1 штука вартістю 62500,88 грн.

Також встановлено, що, знаходячись у черговій відпустці, підполковник ОСОБА_1 разом зі старшим солдатом ОСОБА_8 , не маючи права на відкриття об`єктів на 33 полігоні, використовуючи своє службове становище, діючи у попередній змові та з корисливим мотивом, незаконно проникли в учбовий корпус директриси ППО 33 полігону, без законних на те підстав та змогли на власний розсуд розпоряджатися військовим майном, яке знаходилось у будівлі, що, у свою чергу, призвело до втрати військового майна на загальну суму 459326,54 грн.

Враховуючи встановлені обставини, запропоновано:

- притягнути до дисциплінарної відповідальності, зокрема, командира зенітного самохідно-артилерійського дивізіону, підполковника ОСОБА_1 , за самовільне проникнення в приміщення до учбового корпусу, яке перебувало під охороною, директриси ППО 33 полігону, на підставі пункту «в» статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України оголосити сувору догану;

- оформити та направити до суду протокол про вчинення підполковником ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме перевищення військовою особою влади чи службових повноважень;

- за самовільне проникнення в приміщення до учбового корпусу директриси ППО 33 полігону, будучи військовою посадовою особою, наділеною розпорядчими функціями, діючи у попередній змові, що призвело до завдання державі збитків, командира зенітного самохідно-артилерійського дивізіону, підполковника ОСОБА_1 , притягнути до повної матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, у сумі 688693,19 грн.

З актом службового розслідування підполковника ОСОБА_1 ознайомлено 25.01.2018 під підпис, який зазначив, що з даним актом не згоден (т.1 а.с.75).

Враховуючи вищевикладені результати службового розслідування, командиром Військової частини НОМЕР_1 було винесено наказ від 25.01.2018 № 102 «Про підсумки проведення розслідування за фактом розукомплектування виробу ЗСУ 2С6 № 299», відповідно до пункту 10 якого за самовільне проникнення в приміщення до учбового корпусу директриси ППО 33 полігону, будучи військовою посадовою особою, наділеною розпорядчими функціями, діючи у попередній змові, що призвело до завдання державі збитків, командира зенітного самохідно-артилерійського дивізіону, підполковника ОСОБА_1 , притягнуто до повної матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, у сумі 688693,19 грн. (т.1 а.с.153-154).

З оскаржуваним наказом позивача ознайомлено під підпис 29.01.2018, що підтверджується журналом доведення, вручення наказів в/ч НОМЕР_1 (т.1 а.с.67).

На підставі вищевказаного наказу відповідачем у період з лютого по жовтень 2018 року з ОСОБА_1 було утримано грошове забезпечення, в рахунок відшкодування нанесених державі збитків, у сумі 22531,73 грн. (19636,68 грн. + 2895,05 грн.), що підтверджується довідкою командира Військової частини НОМЕР_1 про доходи ОСОБА_1 від 26.11.2018 № 1314 та довідкою керівника Військової частини НОМЕР_3 від 07.11.2018 № 116/184, наявними у матеріалах справи (т.2 а.с.54,55).

Вважаючи протиправним пункт 10 оскаржуваного наказу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Так, загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту).

Згідно зі статтями 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних

підставах.

В той же час, загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР (далі - Положення № 243/95).

Відповідно до пункту 2 Положення № 243/95 відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Пунктами 3, 4 Положення № 243/95 встановлено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоди.

Пунктом 8 Положення № 243/95 встановлено, що залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Відповідно до пункту 10 Положення № 243/95 військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення (Розділ II «Обмежена матеріальна відповідальність»).

Випадки застосування до військовослужбовців повної матеріальної відповідальності обмежені та чітко визначені пунктом 13 Положення № 243/95, а саме, застосування повної матеріальної відповідальності можливо, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Абзацом 2 пункту 16 Положення № 243/95 передбачено, що обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.

Згідно з пунктом 17 Положення № 243/95 командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

У свою чергу приписами пунктів 17, 18, 19, 21, 22, 23 Положення № 243/95-ВР передбачено, що у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності. Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду, вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки. У висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди. До висновку додаються: письмові пояснення особи (осіб), яка притягається до матеріальної відповідальності; письмові пояснення інших осіб, причетних до факту заподіяння шкоди; акти ревізій (перевірок), інвентаризацій, накладні, витяги з обліково-видаткових книг і журналів та інші матеріали розслідування; довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини. Висновок підписується офіцером, який проводив розслідування. Всі матеріали розслідування подаються на розгляд командиру (начальнику) військової частини, який його затверджує у разі прийняття рішення про стягнення з винного встановленої шкоди.

Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини. Командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню. У разі, коли шкоду заподіяно кількома особами, у наказі визначається точний розмір суми, що стягується окремо з кожної особи з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин.

Пунктом 37 Положення № 243/95 встановлено, що матеріальна відповідальність не настає у випадках: коли заподіяна шкода є наслідком дії непереборної сили; не встановлення винної особи; смерті винної особи; коли шкоду заподіяно внаслідок виконання наказу старшого начальника, або виправданого в конкретних умовах службового ризику, або правомірних дій.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що до повної матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у випадках, передбачених пунктом 3 Положення № 243/95, у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяною шкодою.

Отже, щоб притягнути особу до повної матеріальної відповідальності необхідна наявність чотирьох умов, визначених пунктом 13 Положення № 243/95, з поміж них - вини у заподіянні шкоди, яка, за вказаним пунктом, може бути у формі умислу або необережності.

Аналізуючи положення пунктів 3, 10-15 Положення № 243/95, суд дійшов висновку, що обсяг матеріальної відповідальності (обмежена, повна чи підвищена) ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до повної матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, суд вважає, що відповідачем мав би бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем та наявність взаємозв`язку між діями останнього та заподіяною шкодою.

Таким чином, для притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності, та з якою метою завдано шкоду або збитки. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку військовослужбовця та його ставлення до виконання службових обов`язків.

Як вбачається з акту службового розслідування та оскаржуваного наказу, висновки про заподіяння командиром зенітного самохідно-артилерійського дивізіону, підполковником ОСОБА_1 шкоди державі, у сумі 688693,19 грн., було зроблено відповідачем за наслідками аналізу пояснювальних записок, зібраних під час проведення службового розслідування, зокрема, старших солдатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , які повідомили, що виїжджаючи з полігону, вони зустріли підполковника ОСОБА_1 , в автомобілі якого перебував старший солдат ОСОБА_8 , та який заїжджав власним автомобілем на територію 33 полігону і поїхав у напрямку директриси ППО 33 полігону.

Водночас акт службового розслідування не містить жодних посилань на фактичні обставини розукомплектування виробу ЗСУ 2С6 № 299 саме позивачем.

У свою чергу, як зазначено у пояснювальній записці підполковника ОСОБА_1 від 23.01.2018, останній, перебуваючи у черговій відпустці, 27.12.2017 близько 13:00 год. власним транспортом прибув на 33 полігон разом зі старшим солдатом ОСОБА_8 , відкрив будівлю навчального корпусу та ліву половину сховища своїм ключем, а виходячи з навчального корпусу, зачинив його на ключ та опечатав двері своєю особистою печаткою (т.1 а.с.121,122).

Старший солдат ОСОБА_8 у пояснювальній записці від 02.01.2018 повідомив, що перебуваючи у відпустці з 20.12.2017 та працюючи удома, він згадав, що бракує інструментів, які залишились на полігоні. Разом з ОСОБА_1 поїхали до полігону, учбовий корпус відкривав, а потім і закривав підполковник ОСОБА_1 , перебували у лівому крилі, вхідні двері зсередини не закривали, в праве крило не заходили, перебували у корпусі близько 30-40 хвилин. Виходячи з корпусу, ОСОБА_1 виносив чорний пакет, але що в ньому було позивач не знає (т.1 а.с.123).

Крім того, оглянувши у судовому засіданні світлини, копії яких долучені до матеріалів справи (т.2 а.с.43-52), суд дійшов висновку, що викрадені блоки та субблоки виробу ЗСУ 2С6 № 299 досить великого розміру, а отже не могли бути вміщені у звичайний чорний пакет, як вказано у акті службового розслідування та в оскаржуваному наказі.

Суд зауважує, що матеріали службового розслідування та матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що саме з вини позивача, у зв`язку з самовільним проникненням в приміщення до учбового корпусу директриси ППО 33 полігону, державі було завдано збитки.

Крім того, перевірка за фактом викрадення приладів (блоків) із ЗСУ 2С6 «Тунгуска» бортовий номер 299 проводилась Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, якою встановлено, зокрема, що факти викрадення пристроїв (блоків) із ЗСУ 2С6 «Тунгуска» в зенітному ракетно-артилерійському дивізіоні мають системний характер; причинами та умовами, які сприяли викраденню майна не встановленими на цей час особами, стали неналежне виконання військовослужбовцями Статуту та функціональних обов`язків (т.1 а.с.172-173).

Отже вина позивача не встановлена і перевіркою, проведеною Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України.

Також актом службового розслідування було запропоновано, зокрема, оформити та направити до суду протокол про вчинення підполковником ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме перевищення військовою особою влади чи службових повноважень.

Разом з тим, командуванням Військової частини НОМЕР_1 адміністративний протокол про вчинення підполковником ОСОБА_1 військово-адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не складався та не направлявся до суду, що підтверджується листом відповідача від 24.07.2018 № 2130 (т.1 а.с.174).

Крім того, на запит суду, слідчим відділенням Ніжинського відділу поліції Козелецького відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області повідомлено суд листами від 22.11.2018 № 5755 та від 27.11.2018 № 3807, що по факту крадіжки запчастин з ЗСУ 2С6 бортовий номер 299 на директрисі полігону ППО 33 Військової частини НОМЕР_1 30.12.2017 було зареєстроване кримінальне провадження № ЄРДР 0000905 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, та 15.02.2018 винесено постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення на частину 3 статті 185 Кримінального кодексу України. В даному провадженні було допитано в якості свідків громадян: ОСОБА_8 та ОСОБА_1 . На даний час здійснюється досудове розслідування вищезазначеного провадження та осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, не встановлено (т.2 а.с.29,62).

Отже вину позивача на час розгляду даної справи не встановлено і досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № ЄРДР 0000905, зареєстрованому за фактом крадіжки запчастин з ЗСУ 2С6 бортовий номер 299 на директрисі полігону ППО 33 Військової частини НОМЕР_1 .

У той же час суд зазначає, що повна матеріальна відповідальність військовослужбовців настає тільки у разі, якщо військовослужбовець умисно знищив, пошкодив, зіпсував, здійснив розкрадання або незаконне витрачання військового майна.

Разом з тим притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності з підстав виявлення розукомплектування виробу ЗСУ 2С6 № 299 та встановлення факту самовільного проникнення, зокрема позивачем, у приміщення до учбового корпусу директриси ППО 33 полігону, не свідчить про розкрадання, пошкодження, втрату чи незаконне використання військового майна, погіршення або заниження його цінності, оскільки ні службовим розслідуванням, ні досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні не підтверджено вини саме позивача у розкраданні або втраті військового майна.

Крім того, у оскаржуваному наказі та акті службового розслідування зазначено, що на виявленому технічно не справним та розукомплектованим виробі ЗСУ 2С6 № 299 відсутні блоки та субблоки на загальну суму 459326,54 грн., а саме:

- Блок ДЗУ-1 1 штука вартістю 1665,14 грн.;

- Блок ДЗУ-2 1 штука вартістю 1665,14 грн.;

- Блок ДЗУС-3М 1 штука вартістю 1665,14 грн.;

- Субблок П11 10 штук вартістю 194727,13 грн.;

- Субблок П3 1 штука вартістю 44435,37 грн.;

- Субблок П10 1 штука вартістю 10295,63 грн.;

- Субблок П1 1 штука вартістю 96900,02 грн.;

- Субблок П2 1 штука вартістю 45472,10 грн.;

- Субблок П7 1 штука вартістю 62500,88 грн.

Згідно з довідкою-розрахунком нанесеного державі збитку внаслідок нестачі майна РАО Військової частини НОМЕР_1 (комплектуючі до ЗСУ 2С6 № 1073) станом на 25.01.2018 загальна сума збитку становить 1377979,62 грн., з урахуванням трикратного співвідношення до вартості комплектуючих згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 № 880 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношення до його вартості» (т.1 а.с.119).

Водночас, як вбачається з Акту закладання (освіження) військового майна від 09.02.2018 № 24 виробу ЗСУ 2С6 в/н № 299 зав. № 1073, затвердженого командиром Військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_9 09.02.2018, вартість комплектуючих складає 11235,00 грн., а саме:

- Блок ДЗУ-1 1 штука = 1800,00 грн. (в акті службового розслідування - 1665,14 грн.);

- Блок ДЗУ-2 1 штука = 1800,00 грн. (в акті службового розслідування - 1665,14 грн.);

- Блок ДЗУС-3М 1 штука 2500,00 грн. (в акті службового розслідування - 1665,14 грн.);

- Субблок П11 10 штук = 3670,00 (в акті службового розслідування - 194727,13 грн.);

- Субблок П3 1 штука = 291,00 грн. (в акті службового розслідування - 44435,37 грн.);

- Субблок П10 1 штука = 295,00 грн. (в акті службового розслідування - 10295,63 грн.);

- Субблок П1 1 штука = 291,00 грн. (в акті службового розслідування - 96900,02 грн.);

- Субблок П2 1 штука = 293,00 грн. (в акті службового розслідування - 45472,10 грн.);

- Субблок П7 1 штука = 295,00 грн. (в акті службового розслідування - 62500,88 грн.) (т. 2 а.с.4,5).

Отже вартість комплектуючих виробу ЗСУ 2С6 в/н № 299 зав. № 1073 в Акті закладання (освіження) військового майна від 09.02.2018 № 24 складає 11235,00 грн., водночас вартість комплектуючих в акті службового розслідування та оскаржуваному наказі складає 459326,54 грн., що свідчить про необґрунтованість суми нанесених державі збитків, та, у свою чергу, суми матеріальної відповідальності, зокрема, ОСОБА_1 .

У судовому засіданні судом було витребувано у відповідача належні та допустимі докази підтвердження вартості викрадених блоків та субблоків виробу ЗСУ 2С6 № 299.

Однак відповідачем жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вартість викрадених блоків та субблоків виробу ЗСУ 2С6 № 299 становить саме 459326,54 грн. суду не надано.

Також суд враховує, що відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження проведення командиром Військової частини НОМЕР_1 , після розгляду матеріалів розслідування, особистої бесіди з позивачем, який притягається до повної матеріальної відповідальності, що передбачено пунктом 23 Положення № 243/95.

Зазначене вище свідчить, що відповідачем, під час проведення службового розслідування, не було дотримано вимог Положення № 243/95.

Разом з тим, суд враховує, що в силу частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1,2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З системного аналізу вимог чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена протиправна поведінка позивача, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою позивача і настанням шкоди, вина позивача у заподіянні шкоди військовій частині, які згідно з пунктом 3 Положення № 243/95 є обов`язковими і необхідними умовами притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності, що унеможливлює притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що пункт 10 оскаржуваного наказу прийнятий без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, всупереч статті 19 Конституції України.

Згідно з частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування пункту 10 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.01.2018 № 102 «Про підсумки проведення розслідування за фактом розкомплектування виробу ЗСУ 2С6 № 299», яким командира зенітного самохідно-артилерійського дивізіону підполковника ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, у сумі 688693,19 грн. і задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 незаконно утриманого у період з лютого по жовтень 2018 року грошового забезпечення в рахунок відшкодування нанесених державі збитків, на підставі пункту 10 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.01.2018 № 102 «Про підсумки проведення розслідування за фактом розкомплектування виробу ЗСУ 2С6 № 299», у сумі 14481,65 грн., суд зазначає наступне.

Як встановлено судом вище, на підставі оскаржуваного наказу відповідачем у період з лютого по жовтень 2018 року з ОСОБА_1 було утримано грошове забезпечення, в рахунок відшкодування нанесених державі збитків, у сумі 22531,73 грн. (19636,68 грн. + 2895,05 грн.), що підтверджується довідкою командира Військової частини НОМЕР_1 про доходи ОСОБА_1 від 26.11.2018 № 1314 та довідкою керівника Військової частини НОМЕР_3 від 07.11.2018 № 116/184, наявними у матеріалах справи (т.2 а.с.54,55).

Разом з тим, судом задоволено позовну вимогу ОСОБА_1 та визнано протиправним і скасовано наказ, на підставі якого з нього утримано грошове забезпечення, в рахунок відшкодування нанесених державі збитків, у сумі 22531,73 грн.

У свою чергу приписами пункту 24 Положення № 243/95-ВР передбачено, що у разі скасування наказу утримані суми повертаються.

За таких обставин та зважаючи на той факт, що дана позовна вимога є похідною від основної позовної вимоги, яку судом задоволено, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її задоволення.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу, стягнення незаконно утриманого забезпечення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт 10 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.01.2018 № 102 «Про підсумки проведення розслідування за фактом розкомплектування виробу ЗСУ 2С6 № 299», яким командира зенітного самохідно-артилерійського дивізіону підполковника ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, у сумі 688693 (шістсот вісімдесят вісім тисяч шістсот дев`яносто три) грн. 19 коп.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 незаконно утримане у період з лютого по жовтень 2018 року грошове забезпечення в рахунок відшкодування нанесених державі збитків, на підставі пункту 10 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.01.2018 № 102 «Про підсумки проведення розслідування за фактом розкомплектування виробу ЗСУ 2С6 № 299», у сумі 22531 (двадцять дві тисячі п`ятсот тридцять одна) грн. 73 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, через Чернігівський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду у повному обсязі виготовлено 07.12.2018.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Суддя В.В. Падій