Справа № 802/1512/18-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2018-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

16 листопада 2018 р. Справа № 802/1512/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Гродської В.О.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (вул. Квятека, 23/19, м. Вінниця, 21000, РНОКПП НОМЕР_1) до виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області ( вул. П. Кравченка, 4, м. Ладижин, Вінницька область, 24321, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 (вул. Братів Петрунів, 2, м. Ладижин, Вінницька область, 24321) про визнання протиправним рішення та його скасування .

Ухвалою суду від 31.05.2018 позовну заяву залишено без руху.

02.08.2018 недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від07.08.2018 відкрито провадження у даній справ та вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.09.2018 закрито підготовче провадження у справ.

Ухвалою суду від 08.10.2018 задоволено клопотання представника відповідача від 05.10.2018 про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю в інших судових засіданнях.

Підставою звернення до суду з даним позовом стало те, що рішенням виконавчого комітету Ладижинської міської ради надано висновок щодо задоволення заяви та встановлення варіантів участі батька у вихованні дитини шляхом систематичних побачень із дитиною перші та треті вихідні кожного місяця з пятниці 17.00 год. до неділі 12.00 год. або з 9.00.год. суботи до 17.00 год. неділі (крім 10 березня, 26 червня, 2 липня) з заміною в інші вихідні, під час відпустки батька 14 днів на оздоровлення дитини в літній період, та 1 або 2 січня, 6 або 7 січня, 6 червня, 15 липня, 24 серпня, 12 жовтня, 14 жовтня, 17 жовтня, та під час канікул дитини порівну за місцем проживання батька. Позивач зазначає, що таке рішення виконкому є незаконним, так як воно прийняте всупереч інтересам позивача та інтересам дитини. Вказані обставини стали причиною звернення до суду з даним позовом у якому позивач просить суд рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області за №328 від 27 листопада 2017 року, відносно розгляду заяви ОСОБА_3 та встановлення годин та днів зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_4, 05.06.2014 року визнати протиправним та скасувати.

В судовому засіданні ОСОБА_1, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову. Через відділ прийому суду 04.09.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому зазначено наступні обставини. Відповідачем позов ОСОБА_1 не визнається. Позивач вказує, що виконавчим комітетом Ладижинської міської ради при розгляді відповідного питання було порушено положення п.73 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності повязаної із захистом прав дитини», у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один з батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, а у разі потреби, також з родичами дитини. До уваги береться ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, досліджуючи матеріали справи, судом встановлено.

Третя особа ОСОБА_3 звернувся із заявою (зверненням) до міського голови Ладижина від 13.11.2017 року, вхідний №204, про встановлення годин та днів зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_4, 05.06.2014 року, який проживає з матір'ю та колишньою дружиною ОСОБА_5 (а.с.40). В своїй заяві ОСОБА_3 вказав місце реєстрації, а саме м. Ладижин, вул. Братів Петрунів, 2.

В судовому засіданні встановлено, що за цією адресою реєстрації ОСОБА_3 взагалі не мешкає, а лише зареєстрований, а працює повний робочий тиждень на посаді фахівця ПАТ УкрСиббанк" (м. Вінниці, вул. Чорновола, 29) і проживає відповідно за адресою у АДРЕСА_1.

Так, відповідно до абз. 1 пункту 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008, у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини.

Так, суд зазначає, третя особа ОСОБА_3 вірно звернувся до відповідача із даною заявою, тобто, за місцем фактичного проживання своє дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 із матір'ю ОСОБА_1 , але у своїй заяві ним не було конкретно вказано де і в якому місці мають відбуватись побачення з дитиною. Як встановлено судом під час судового засідання, останній мав намір зустрічатись у будинку своїх батьків.

Абзацу 2 п. 73 Положення, яка координує дії, зокрема, працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обовязки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоровя дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.

Зокрема, наданим суду відповідачем актом обстеження умов проживання №86-1 від 16.11.2017 року (а.с. 88), який складено спеціалістами міського відділу у справах дітей Ладижинської міськради було обстежено умови проживання ОСОБА_3, зокрема, квартири АДРЕСА_2 де проживають і зареєстровані батьки третьої особи ОСОБА_3 та в акті зазначено, що третя особа проживає у квартирі під час приїзду на вихідні у м. Ладижин.

А тому, суд ставить критично до відповідного акту обстеження умов проживання так як ОСОБА_3 не зазначав даної адреси для відвідування органами опіки.

Відповідно до абзацу 3 п. 73 Положення після з'ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок.

Даний висновок міського відділу у справах дітей Ладижинської міської ради "Про встановлення годин та днів зустрічей гр. ОСОБА_3 з малолітнім сином" було складено 21.11. 2017 року №510-1 (а.с. 47) де зазначено, що провівши бесіду з батьком, запропоновано встановлення варіантів участі батька у вихованні дитини шляхом систематичних побачень із дитиною перші та треті вихідні кожного місяця з пятниці 17.00 год. до неділі 12.00 год., або з 9.00.год. суботи до 17.00 год. неділі (крім 10 березня, 26 червня, 2 липня) з заміною в інші вихідні, під час відпустки батька 14 днів на оздоровлення дитини в літній період, та 1 або 2 січня, 6 або 7 січня, 6 червня, 15 липня, 24 серпня, 12 жовтня, 14 жовтня, 17 жовтня, та під час канікул дитини порівну за місцем проживання батька.

Суд звертає увагу, що висновок містить посилання, що було проведено відповідну бесіду з батьком, але суду не надано доказів фіксації даної бесіди з ОСОБА_3.

Також всупереч абз.3 п. 73 Положення не надано суду доказів, а саме, з'ясування всіх обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, тобто, спільної бесіди з матір'ю, яким являється позивач ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_3, а відразу ж, всупереч чинного законодавства, суд вважає, що відповідачем зроблено передчасний висновок про доцільність зустрічей і встановлення годин і днів.

Відповідно до протоколу №9 засідання комісії із захисту прав дитини виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 22.11.2017 року (а.с.45), яка має керуватись Положенням про комісію з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ладижинської міської ради, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 та іншим чинним законодавством та якою, як вважає суд, надано передчасний, упереджений висновок щодо задоволення заяви ОСОБА_3 та встановлення варіантів участі батька у вихованні дитини шляхом систематичних побачень із дитиною перші та треті вихідні кожного місяця з пятниці 17.00 до неділі 12:00 год., або з 9.00 год. суботи до 17:00 неділі (крім 10 березня, 26 червня, 2 липня) з заміною в інші вихідні, під час відпустки батька 14 днів на оздоровлення дитини в літній період, та 1 або 2 січня, 6 або 7 січня, 6 червня, 15 липня, 24 серпня, 12 жовтня, 14 жовтня, 17 жовтня, та під час канікул дитини порівну за місцем проживання батька.

І хоча позивач була присутня під час засідання Комісії та висловлювала свою позицію щодо спільного виховання дитини, але суд наголошує, що відповідно до Протоколу комісії, якою не було досліджено умови проживання ОСОБА_3, так як встановлено судом у ОСОБА_3 є три адреси місця проживання. Також у протоколі Комісії зазначено, що зустріч відбувається за місцем проживання батька, але не уточено за якою точною адресою проживання, перебування чи реєстрації третьої особи ОСОБА_3

Одним із пунктів даного Протоколу було прийнято відповідачем, а саме, клопотати перед виконкомом про встановлення годин та днів зустрічей ОСОБА_3 (місце реєстрації вул. Братів Петрунів,2 м. Ладижин), зокрема, під час під час канікул дитини ОСОБА_4, 05.06.2014 року порівну за місцем проживання батька. Хоча суд наголошує, що можна припустити за цим протоколом, наприклад, місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2. Також Комісія встановила час спілкування під час канікул дитини ОСОБА_4, 05.06.2014 року, якому на час обстеження виповнилось повних три роки і являється малолітньою дитиною і не є дитиною шкільного віку, не відвідує шкільний заклад, а тому канікул як таких, не існує для дитини ОСОБА_4.

А тому, суд вважає, що текст протоколу комісії можна трактувати на свій розсуд і він є неоднозначним, неконкретним.

Абзац 4, п. 73 Положення встановлює, що участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради обєднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей.

А тому, на виконання рекомендації комісії із захисту прав дитини виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 22.11.2017 виконавчим комітетом Ладижинської міської ради Вінницької області прийнято рішення від 27 листопада 2017 р. за №328 "Про встановлення годин та днів зустрічей гр. ОСОБА_3 з малолітнім сином" (а.с.48). Дане рішення відповідача і є предметом оскарження позивача ОСОБА_6

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1, 2ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов'язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Суд, з цього робить висновок, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров'ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. theCzechRepublic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)».

Відповідно до частин першої та другої статті 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матірю.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто, право особи на участь у процесі прийняття суб'єктом владних повноважень рішень є однією із ключових гарантій реалізації її прав у сфері публічної адміністрації.

Як встановлено судом, позивач не була повідомлена про засідання виконавчого комітету і в зв'язку з чим, не могла бути присутньою при прийнятті оскаржуваного рішення, яке стосувалось її особистих інтересів.

Так, представником відповідача до матеріалів справи також подано Регламент роботи виконавчих органів Ладижинської міської ради, затвердженого рішенням 20 сесії Ладижинської міської ради 6 скликання №781 від 29.03.2013.

Пунктом 6 вказаного регламенту визначено порядок проведення засідань виконавчого комітету. Пункт 6.5 визначає, що реєстрацію та запрошення представників, зокрема, інших запрошених з основних запланованих питань здійснює відділ організаційної та кадрової роботи. Головуючий на засіданні виконкому надає слово для доповіді (співдоповоді), виступу, оголошує наступного доповідача. Відповідно до п. 6.11 з дозволу головуючого, будь-хто із присутніх може виступити на засіданні виконавчого комітету.

Але, позивача ОСОБА_1 на засідання виконавчого комітету 27.11.2017 року запрошено не було, чим порушено її право на участь в обговоренні та дачу пояснень, що є порушенням Регламенту роботи виконавчих органів Ладижинської міської ради, затвердженого рішенням 20 сесії Ладижинської міської ради 6 скликання №781 від 29.03.2013.

Також суду не надано доказів щодо належного інформування позивача відповідачем щодо прийняття оскаржуваного рішення та надіслання на його адресу.

Частиною 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території.

Так, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначений законом компетенції органу який видав цей акт. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачене законодавством.

Як встановлено матеріалами справи спірне рішення суперечить нормам чинного законодавства та прийнято відповідачем з порушеннями процедури, які передували прийняттю оскаржуваного рішення та без участі особи, якою є позивач ОСОБА_1, на його прийняття.

Враховуючи встановлені по справі у судовому засіданні обставини, суд встановив, що відповідач не навів доказів, що обґрунтовують правомірність прийняття оскаржуваного рішення, а тому, з урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Ладижинської міської Ради Вінницької області за №328 від 27 листопада 2017 року відносно розгляду заяви ОСОБА_3 та встановлення годин та днів зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_4, 05.06.2014 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (вул. Квятека, 23/19, м. Вінниця, 21000, РНОКПП НОМЕР_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 704,80 грн. ( сімсот чотири гривні, 80 коп. ) за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області ( вул. П. Кравченка, 4, м. Ладижин, Вінницька область, 24321, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

позивача - ОСОБА_1 (вул. Квятека, 23/19, м. Вінниця, 21000, РНОКПП НОМЕР_1)

відповідач - Виконавчий комітет Ладижинської міської ради Вінницької області ( вул. П. Кравченка, 4, м. Ладижин, Вінницька область, 24321, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 ( вул. Братів Петрунів, 2, м. Ладижин, Вінницька область, 24321 )

Суддя /підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом Суддя

Помічник судді