Справа № 754/11842/18
Суддя: Зотько Т. А.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/560/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши в письмовому позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 2 роти 3 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Майстера О.В. про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2018 позивач звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Інспектора 2 роти 3 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Майстера О.В. про скасування постанови.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.08.2018 він рухався на своєму автомобілі по вул.Братиславській в м.Києві, та раптом відчув, що під колеса його машини закотилась фішка, яку позивач дістав з-під машини та віддав поліцейському, котрий поруч оформлював дорожньо-транспортну пригоду. Однак, патрульний почав вести себе агресивно, кричав, наказав позивачу зупинитись і пред'явити документи для перевірки. В подальшому працівник поліції сказав своїй напарниці виписати позивачу будь-який штраф. Того дня відповідачем було винесено постанову серії НК №741389 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Дану постанову позивач вважає протиправною та такою, що повинна бути скасована судом, з тих підстав, що дії працівників поліції були незаконними, так як ст.35 Закону України «Про Національну поліції» містить вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу та перевірки документів водія.

Ухвалою судді від 01.10.2018 було відкрито провадження у вказаній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи, у відповідності до ст. 262 КАС України, та надано сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив тощо.

16.11.2018 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно змісту якої відповідач заперечував проти пред'явленого позивачем позову, просив суд відмовити у його задоволенні з тих підстав, що 10.08.2018 відповідача було законно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки після наїзду ним на конус, який огороджував місце ДТП, здійснивши зупинку транспортного засобу на вимогу поліцейського, не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

21.11.2018 позивач подав через канцелярію суду відповідь на відзив відповідача, у якій зазначив, що після того як він наїхав на конус на проїзній частині, відповідачем не було складено відповідний протокол та схему пригоди, патрульні поставивши на проїзну частину конус, створили небезпеку для інших учасників дорожнього руху, зокрема позивача.

Відповідно до ч.5, 8 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту.

Частиною другою цієї статті передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 10.08.2018 Інспектором 2 роти 3 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Майстер О.В. було винесено постанову серії НК №741389 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, відповідно до якої позивача по справі - ОСОБА_1 піддано адміністративного стягненню у вигляді штрафу розміром 425 грн.

Згідно фабули вказаної постанови, зазначено, що 10.08.2018 об 17.00 годині ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Вольксваген», д.н.з.НОМЕР_1, по вул.Братиславській, 6, в м.Києві не був уважним, наїхав на конус при оформленні іншої ДТП, при зауваженні інспектора зупинитися та повернути конус, водій здійснив зупинку та не ввімкнув світловий сигнал, чим порушив п.9.9 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п.9.9 «Б» ПДР України у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

Так, згідно пункту 15.15. ПДР України, на проїзній частині забороняється встановлення предметів, що перешкоджають проїзду чи паркуванню транспортних засобів, за винятком випадків оформлення дорожньо-транспортної пригоди.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Позивач в своєму адміністративному позові вказав, що він ПДР України не порушував, при цьому постанова відповідачем прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою і незаконною. Зазначив, що диспозиція адміністративної статті не відповідає обставинам справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

При цьому, згідно положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

Крім того, згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

До відзиву, наданого відповідачем, долучено диск з відеозаписом, з якого вбачається, що при написанні позивачем пояснень та складанні постанови, його автомобіль з д.н.з. - ВХ2613АН був розташований на проїзній частині, при цьому аварійна світлова сигналізація не була увімкненою, що суперечить вимогам чинного законодавства. Інші автомобілі продовжували рух по проїзній частині, де позивач зупинив свою машину, без увімкнення аварійної світлової сигналізації, яка повинна бути попереджувальним сигналом для інших учасників руху про перешкоду на дорозі.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку про те, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії НК №741389 від 10.08.2018 року винесена інспектором патрульної поліції на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України, а відтак оскаржувана позивачем постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 відповідає вимогам КУпАП, є законною і не підлягає скасуванню.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, а також аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 8-10, 19, 73-77, 159-162, 241-247, 257-263, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора 2 роти 3 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Майстера О.В. про скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5) п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема через Деснянський районний суд м. Києва.

Повний текст судового рішення складено 30.11.2018.

Суддя: