Справа № 826/3292/18
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3292/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Мельничука В.П.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленка Олександра Володимировича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2018 року, суддя Бояринцева М.А., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленка Олександра Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленка Олександра Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив:

- визнати незаконною бездіяльність та дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленка О.В. щодо не включення ОСОБА_4 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом - рахунком № НОМЕР_2 у гривні, відкритому у Рівненському відділенні ПУАТ "Фідобанк" згідно з договором про відкриття банківського рахунку від 16.05.2016, валюта рахунку - гривня, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та не визначення суми, що підлягає відшкодуванню;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленка О.В. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_4;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про включення ОСОБА_4 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування за банківським вкладом та здійснити відшкодування зазначених коштів гарантованих відшкодувань за вкладом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленка Олександра Володимировича (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 58, ідентифікаційний код 21708016) щодо не включення ОСОБА_4 (місце реєстрації: 33022, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом - рахунком № НОМЕР_2 у гривні, відкритому у Рівненському відділенні ПУАТ "Фідобанк" згідно з договором про відкриття банківського рахунку від 16.05.2016 року, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленка Олександра Володимировича (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 58, ідентифікаційний код 21708016) надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_4 (місце реєстрації: 33022, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1). В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" укладено договір про відкриття банківського рахунку у гривні, за умовами якого Рівненським відділенням Банку відкрито позивачу банківські рахунки у гривні НОМЕР_3 та № НОМЕР_4.

Згідно виписки по особовим рахункам з 01.05.2016 року по 31.05.2016 року, на банківський рахунок № НОМЕР_2, відкритий на ім'я позивача у ПАТ «ФІДОБАНК» від ОСОБА_5 надійшли грошові кошти у розмірі 200 000 грн. з призначенням платежу: поповнення карткового рахунку.

На підставі рішення Національного банку України від 20 травня 2016 року №8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 травня 2016 №783«Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 20 травня 2016 року до 19 червня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «ФІДОБАНК», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленку Олександру Володимировичу строком на один місяць з 20 травня 2016 року до 19 червня 2016 року включно.

18 липня 2016 року Правлінням Національного банку України прийнято рішення № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ФІДОБАНК» на підставі якого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1265 від 19 липня 2016 року «Про початок ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку, яким розпочато процедуру ліквідації Банку з 20 липня 2016 року по 19 липня 2018 року включно та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ФІДОБАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Коваленку Олександру Володимировичу з 20 липня 2016 року до 19 липня 2018 року включно.

На офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21 липня 2016 року опубліковано оголошення про те, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 19 липня 2016 року №1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», Фонд з 22 липня 2016 року розпочинає виплати коштів вкладникам зазначеного банку.

Для отримання коштів вкладники Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» з 22 липня 2016 року до 02 вересня 2016 року включно можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду: ПАТ «АЛЬФА Банк», ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», ПАТ «КРЕДОБАНК», ПАТ «ПУМБ», ПАТ «ПІВДЕННИЙ», АБ «УКРГАЗБАНК».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням включити його до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та з метою отримання інформації щодо підстав невиплати йому гарантованої суми відшкодування.

На звернення позивача Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленко О.В. надані відповіді, що його рахунки знаходяться в процесі перевірки, в рамках якої ПАТ «ФІДОБАНК» направлено матеріали до правоохоронних органів.

Згідно листа Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленко О.В. від 03.01.2018 року № 1-11-1/1-Лк-05, станом на 28.12.2017 року рахунки, відкриті в ПАТ "Фідобанк" на ім'я ОСОБА_4, знаходяться на перевірці на підставі частини другої статті 38, абзацу дев'ятого частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з метою належного виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо не включення його до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а також не виплати гарантованої суми, оскільки така бездіяльність суперечить вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та порушує право позивача на отримання гарантованої суми вкладу, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 року (далі - Закон № 4452-VI) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (стаття 1).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом №4452-VI, для виконання Фондом відповідних зобов'язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб'єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків.

Перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення Цивільного Кодексу України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину.

Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у подібних справах, зокрема у справі №820/1648/17 (провадження №11-447апп18) від 04 липня 2018 року, №826/1476/15 (провадження №11-104апп18) від 04 липня 2018 року.

Перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним.

Також, згідно частини 3 статті 36 Закону № 4452-VI є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду.

При цьому, колегія суддів акцентує увагу на тому, що за Законом № 4452-VI до такого переліку віднесені правочини, що вчинені (укладені) саме Банком.

Щодо правочинів (у тому числі договорів), які укладені між фізичними чи юридичними особами - уповноважена особа таких повноважень не має за цим Законом.

Доводи представника апелянта в судовому засіданні фактично ґрунтуються на тому, що внесення на рахунок Позивача коштів відбулось шляхом дроблення рахунку іншого клієнта Банку.

Втім, колегія суддів акцентує увагу на тому, що платіжні операції по перерахуванню коштів з рахунку однієї особи на рахунок позивача не є правочинами між банком та позивачем згідно зі статтею 202 ЦК України.

Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Відповідно до частин 1-3 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України врегульовано Законом України від 05.04.2001 року № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Так, відповідно до п. 1.24 статті 1 цього Закону переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

У свою чергу, згідно з п. 1.15 ст. 1 цього ж Закону, ініціатором є - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу.

Згідно п.1.23 вказаної норми, отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі.

Частиною 2 пункту 1.6. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою НБУ №22 від 21.01.2004 року, зареєстрованої в Мін'юсті 29.03.04р. за N 377/8976, банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Пунктом 1.7. Інструкції визначено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Частиною 5.2 статті 5 Закону № 2346-III визначено, що відносини між суб'єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що операція з перерахування коштів на рахунок Позивача не належить до правочинів, передбачених ч. 2 ст. 38 Закону №4452-VI, які можуть бути перевірені Уповноваженою особою на предмет їх нікчемності та як наслідок визнані нікчемними. У той же час правова оцінка доводів, які можуть вказувати на недійсність правочину з інших підстав, ніж у зв'язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення даної справи, оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання договору недійсним.

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону №2346-III, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Відповідно до пункту 30.1. статті 30 Закону № 2346-III, переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Матеріали справи містять виписки по рахунках позивача з 01.05.2016 року по 31.05.2016 року, відповідно до якої на банківський рахунок ОСОБА_8 № НОМЕР_2, відкритий у ПАТ «ФІДОБАНК» від ОСОБА_5 надійшли грошові кошти у розмірі 200 000 грн. з призначенням платежу: поповнення карткового рахунку.

За правилами частини 1 статті 78 КАС, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

За наведених обставин та правових норм, позивач є вкладником в розумінні Закону №4452-VI, оскільки на його поточному рахунку знаходились кошти до дня запровадження тимчасової адміністрації банку. У суду відсутні підстави не приймати до уваги вказаний доказ у справі, як і відсутні правові підстави для висновку про нікчемність правочину, укладеного між суб'єктами переказу коштів. Правочини, укладені позивачем з банком Уповноважена особа не ставить під сумнів на предмет їх нікчемності.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги позивача в частиені визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду та зобов»язання Уповнвоажену особу Фонду вчинити дії.

Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про включення ОСОБА_4 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування за банківським вкладом, то колегія суддів вважає, що суд помилково в цій частині відмив у задорволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Із долучених до апеляційної скарги додаткових доказів, які були залучені та досліджені судом апеляційної інстанції, 11.01.2018 року Уповноваженою особою Фогнду напарвлено до Дирерктора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_9 лист щодо завершення перевірки операцій за вкладами в ПАТ «Фідобанк» (а.с. 149-152).

Згідно рішення Виконавчої дирекції фонду гарантуівання вкладів фізичнх осіб №312 від 01.02.2018 року продовжено перевірку правочинів на предмет виявлення нікчемних парвочинів, в т.ч. і щодо позивача.

19.02.2018 року Уповноважена особа Фонду повторно направила до Директора - розпорядника Фонду лист щодо завершення перевірки операцій за вкладами на предмет виявлення нікчемних правочинів вкладників ПАТ «Фідобанк», в т.ч. і щодо позивача, про що свідчить додаток №1 до листа (а.с.155-158).

Відповідно до п.2.3 витягу з протоколу засідання комісії з питань тимчасових обмежень здійснення неплатоспроможним банком операцій за вкладами №18 від 18 травня 2018 року відкладено розгляд пропозиції Уповнвоаженої особи Фогнду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» щодо внесення змін та доповнень до переліку вкладників, які мають право на виплату гарантованої суми відшкодування коштів до завершення слідчих дій, в т.ч. відкладено розгляд питання щодо позивача ОСОБА_4 (а.с.159-161).

Зазначені докази не були предметом дослідження в суді першої інстанції, оскільки, як пояснив представник Уповноваженої особи Фонду, розгляд справи проводився у порядку спрощеного провадження без виклику сторін і надати такі докази Уповноважена особа не мала можливості.

З даним позовом позивач звернувся до суду 22 лютого 2018 року, а засідання комісії з питань тимчасових обмежень відбулося 18 травня 2018 року.

Оскільки зазначені вище докази мають суттєве значення для правильного розгляду справи, а також з метою повного захисту порушеного права позивача на отримання гарантованої суми відшкодування, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпідставно не прийняв пропозицію Уповноваженої особи Фонду внести зміни та доповнення до переліку вкладників, які мають право на виплату гарантованої суми відшкодування коштів та повторно протиправно переніс розгляд даного питання, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ухвалити постанову, якою зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про включення ОСОБА_10 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування за банківським вкладом - рахунком НОМЕР_2, відкритого в ПАТ «Фідобанк» згідно договору про відкриття банківського рахунку від 16.05.2016 року та здійснити відшкодування зазначених коштів відповідно до вимог чинного законодавства України.

Задоволення позовних вимог в цій частині не є передчасним, оскільки колегією суддів встановлено порушення права позивача на відшкодування вкладу не лише з боку Уповноваженої особи Фонду, але і з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який безпідставно повторно переніс розгляд питання щодо внесення змін і доповнень до переліку вкладників стосовно позивача.

Доводи апелянта про те, що з його боку не було вчинено будь-яких протиправних дій щодо невключення позивача до переліку, колегія судідв не може взяти до уваги, оскільки відповідач безпідставно не прийняв рішення про включення позивача до переліку, що підтверджується зібраними у справі доказами.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленка Олександра Володимировича задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання включити до загального реєстру вкладників скасувати та ухвалити в цій частині постанову наступного змісту.

Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про включення ОСОБА_10 (реєстраційний номер НОМЕР_1, місце проживання: м. Рівне 33022, АДРЕСА_2) до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування за банківським вкладом - рахунком НОМЕР_2, відкритого в ПАТ «Фідобанк» згідно договору про відкриття банківського рахунку від 16.05.2016 року та здійснити відшкодування зазначених коштів відповідно до вимог чинного законодавства України.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Мельничук В.П.

Повний текст виготовлено: 05 грудня 2018 року.