Справа № 826/14137/16
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25 січня 2016 року №/16, №/14 та №/15.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 травня 2018 року даний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області від 25 січня 2016 року №/16, №/14 та №/15.

Присуджено на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» сплачений ним судовий збір у розмірі 74 106,93 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем у період із 25 грудня 2015 року по 29. грудня 2015 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку договору про спільну діяльність від 28 січня 2008 року №35/21 - уповноважена особа Спільне підприємство «Каштан Петролеум ЛТД» - з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо своєчасності сплати самостійно визначених грошових зобов'язань - авансових внесків з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта, природний газ, конденсат) по строку сплати 30 травня 2015 року, 30 червня 2015 року, 30 липня 2015 року, 30 серпня 2015 року та своєчасності сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (промислова вода (розсіл) по строку сплати 19 серпня 2015 року, за результатами якої 05січня 2016 року складено акт №7/25-16-15-01-24/534664291.

Згідно з висновками акту перевірки, позивачем, зокрема, порушено строк сплати самостійно визначених грошових зобов'язань - авансових внесків з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта, природний газ, конденсат) по строку сплати 30 травня 2015 року, 30 червня 2015 року, 30 липня 2015 року, 30 серпня 2015 року у сумі 24 702 308,13 грн. з терміном затримки сплати більше 30 календарних днів:

- рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта) - 12 010 170,08 грн.;

- рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин (природний газ) - 8 792 148,13 грн.;

- рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин (конденсат) - 3 899 989,92 грн.

На підставі вказаного акту перевірки 25 січня 2016 року відповідачем складено оскаржувані рішення:

- №/16, яким платника податків зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 2 402 034,01 грн.;

- №/14, яким платника податків зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 1 758 429,62 грн.;

- №/15, яким платника податків зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 779 997,97 грн.

Не погоджуючись з прийнятими оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність притягнення позивача до відповідальності, оскільки позивачем авансові внески сплачено вчасно, а саме до 30 травня 2015 року, 30. червня 2015 року, 30 липня 2015 року. Тільки авансові внески, граничний строк сплати яких 30 серпня 2015 року, сплачені 31 серпня 2015 року, проте, за таких обставин не може бути застосовано штраф у розмірі 20%.

При цьому, погашення контролюючим органом раніше існуючого податкового боргу за рахунок своєчасно сплачених позивачем грошових зобов'язань є діями контролюючого органу, а не платника податків, а тому у діях останнього відсутній склад податкового правопорушення, яке полягає у несвоєчасній сплаті грошових зобов'язань, відтак, відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Згідно пп.14.1.217 п.14.1 статті 14 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) рентна плата - загальнодержавний податок, який справляється за користування надрами для видобування корисних копалин; за користування надрами в цілях, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин; за користування радіочастотним ресурсом України; за спеціальне використання води; за спеціальне використання лісових ресурсів; за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України.

Відповідно до п. 257.1 статті 257 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.

Відповідно до пп.257.3.1 п.257.3 статті 257 ПК України платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений цією статтею, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки: з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України.

Згідно п.257.4 статті257 ПК України у податковому (звітному) періоді платники рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, які здійснюють видобування нафти, конденсату, газу природного, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, платники рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та платники рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України сплачують авансові внески з рентної плати у податковому (звітному) періоді до 30 числа кожного місяця (у лютому - до 28 або 29 числа). Розмір таких авансових внесків складається з однієї третини суми податкових зобов'язань з рентної плати, визначеної у податковій декларації за попередній податковий (звітний) період.

Отже, платники зобов'язані сплатити рентну плату до 30 числа кожного місяця у лютому - до 28 або 29 числа), у розмірі третини суми податкових зобов'язань з рентної плати, визначеної у попередній податковий (звітний) період в податковій декларації.

Судом встановлено, що 21 серпня 2008 року між позивачем та Спільним підприємством «Каштан Петролеум ЛТД» у формі товариства з обмеженою відповідальністю укладено договір №35/21-СД простого товариства про спільну виробничу (інвестиційну) діяльність, (далі - договір про СД), за умовами якого управляючим визначається структурний підрозділ позивача - нафтогазовидобувне управління НГВУ «Чернігівнафтогаз». Тобто, управляючим за договором про СД сторони визначили позивача в особі його структурного підрозділу. Саме позивач є відповідальною особою за ведення податкового обліку спільної діяльності.

Згідно пп.252.1.1 п.252.1 статті 252 ПК України, платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб'єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об'єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об'єктах (ділянках) надр, а положеннями пп. 252.1.3 п.252.1 статті 252 ПК України (у редакції, чинній з 01.01.2015) визначено, що платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин під час виконання договорів про спільну діяльність без утворення юридичної особи є уповноважена особа один із учасників такого договору, на якого згідно з його умовами покладено обов'язок нарахування, утримання та внесення податків і зборів до бюджету з єдиного поточного рахунку спільної діяльності (далі уповноважена особа), за умови, що один з учасників зазначеного договору має відповідний спеціальний дозвіл.

Відповідно до п. 252.6 статті 252 ПК України базою оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства).

Згідно п. 257.2, п. 257.3 статті 257 цього Кодексу платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов'язань з рентної плати. Платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки.

Як встановлено судом першої інстанції, платником податків подано до контролюючого органу податкові розрахунки з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за І та ІІ квартали 2015 року:

- від 29 квітня 2015 року № з додатками №№ , 908181764, , , 908812747. Грошові зобов'язання - 19000057,25 грн., у тому числі: нафта - 9334415,90 грн.; природний газ - 6669503,28 грн.; конденсат - 2970612,27 грн.; промислова вода (розсіл) - 25525,80 грн.;

- від 29 липня 2015 року № з додатками №№ , , , , , . Грошові зобов'язання - 17211554,13 грн., у тому числі: нафта - 8027262,52 грн.; природний газ - 6367934,55 грн.; конденсат - 2788132,95 грн.; промислова вода (розсіл) - 28224,11 грн.

Граничний строк сплати авансових внесків з рентної плати по податковому розрахунку за І квартал 2015 року - 30 травня 2015 року, 30 червня 2015 року, 30 липня 2015 року.

Розмір авансових внесків за І квартал 2015 року:

1) рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта):

- 30 травня 2015 року - 3111471,97 грн.;

- 30 червня 2015 року - 3111471,97 грн.;

- 30 липня 2015 року - 3111471,97 грн.;

2) рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин (природний газ):

- 30 травня 2015 року - 649923,94 грн.; 830448,32 грн.; 742795,50 грн.;

- 30 червня 2015 року - 649923,94 грн.; 830448,32 грн.; 742795,50 грн.;

- 30 липня 2015 року - 649923,94 грн.; 830448,32 грн.; 742795,50 грн.;

3) рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин (конденсат):

- 30 травня 2015 року - 990204,09 грн.;

- 30 червня 2015 року - 990204,09 грн.;

- 30 липня 2015 року - 990204,09 грн.

Граничний строк сплати авансових внесків з рентної плати по податковому розрахунку за ІІ квартал 2015 року - 30 серпня 2015 року.

Розмір авансових внесків за ІІ квартал 2015 року:

1) рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта):

- 30 серпня 2015 року - 2675754,17 грн.;

2) рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин (природний газ):

- 30 серпня 2015 року - 482219,40 грн.; 833536,51 грн.; 806888,94 грн.;

3) рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин (конденсат):

- 30 серпня 2015 року - 929377,65 грн.

Під час перевірки контролюючий орган прийшов до висновку, що суми вказаних узгоджених грошових зобов'язань надійшли до бюджету із пропущенням встановленого строку. До такого висновку контролюючий орган прийшов у результаті того, що своєчасно сплачені платником податків кошти як авансові внески з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта, природний газ, конденсат) контролюючим органом зараховані в рахунок погашення існуючого у платника податків податкового боргу.

При прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги, що станом на 03 серпня 2015 року, згідно карток особового рахунку, у зв'язку з несплатою при виконанні Договору № 35/21-СД про спільну діяльність самостійно задекларованих грошових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта, природний газ, газовий конденсат), починаючи з 20 травня 2015 року, утворився податковий борг з цих платежів у загальній сумі 19 629 538,31 грн. У визначений законом строк сума визначених податкових зобов'язань до бюджету в повному обсязі не була сплачена.

У серпні 2015 року Прилуцька ОДПІ зверталася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про стягнення з рахунків коштів на погашення податкового боргу ПАТ «Укрнафта» та Спільного підприємства «Каштан Петролеум ЛТД» (справа № 826/16433/15). Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 січня 2016 року в задоволенні адміністративного позову Прилуцької ОДПІ відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року апеляційну скаргу Прилуцької ОДПІ залишено без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 січня 2016 року залишено без змін.

В основу рішення про відмову в задоволенні даного позову судами покладено висновок про порушення контролюючим органом законодавчо встановленого порядку вручення податкової вимоги платникові.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 серпня 2016 року в зв'язку з погашенням платником у добровільному порядку податкового боргу в сумі 17 838 336 386 грн., стягнення якого було предметом даного спору, прийнято відмову Прилуцької ОДПІ від позову та скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 січня 2016 року у справі № 826/16433/15.

Сплачені кошти за поточними зобов'язаннями зараховувались в рахунок погашення боргу згідно з черговістю його виникнення відповідно до п.87.9 статті 87 Податкового кодексу України. Це, в свою чергу, призвело до того, що в інтегрованій картці платника податку в автоматичному режимі розрахувалась штрафна санкція за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань згідно статті 126 Податкового кодексу України у розмірі 10 та 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки нормами Податкового кодексу України передбачено право податкового органу застосовувати штраф до платника податку у випадку сплати суми грошового зобов'язання, зазначеної в платіжному дорученні, з затримкою сплати, проте, не передбачено право податкового органу застосовувати штраф при виконанні п.9 статті 87 Податкового кодексу України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Відповідно до п.п. 36.1 - 36.3 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Згідно п. 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п. 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Механізм погашення заборгованості регулюється правилами пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у якому встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 131.2 статті 131 Податкового кодексу України передбачено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), орган державної податкової служби самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм Податкового кодексу України, випливає, що законом імперативно встановлено обов'язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу.

Аналогічна точка зору викладена і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09 лютого 2016 року по справі К/800/39363/15.

Відповідно до п. 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до ЗО календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Податкове зобов'язання позивача з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта, природний газ, конденсат) є узгодженим, можливість зарахування сум сплаченого платником податку податкового боргу в рахунок заборгованості попередніх періодів незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, передбачена п. 87.9 статті 87, п. 131.2 статті 131 Податкового кодексу України.

Відповідно, доводи суду стосовно відсутності у податкового органу права здійснювати нарахування штрафних санкцій за умов зарахування коштів в рахунок сплати податкового боргу на підставі п. 87.9 статті 87 Податкового кодексу України є безпідставними, оскільки п. 126.1 статті 126 Податкового кодексу України не містить винятків для застосування штрафу за порушення строків сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в залежності від того, як платник податків її сплатив - добровільно чи в порядку п. 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

Отже, податкове законодавство пов'язує право податкового органу нарахувати штраф за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов'язання лише із фактом такого порушення, і не залежить від способу, в який здійснювалось погашення податкового боргу.

З огляду на викладене, Прилуцька ОДПІ правомірно здійснила перевірку позивача та при складанні оскаржуваних ППР діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи було з'ясовані неповно, та як наслідок було прийняте необґрунтоване судове рішення, що є підставою для його скасування апеляційним судом та прийняття нового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 травня 2018 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.