Справа № 240/5153/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Житомир справа № 240/5153/18

категорія 11.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо здійснення перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці з 01.08.2018 на підставі довідки Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2018 №05-34/119/18;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди, визначеної у довідці Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2018 №05-34/119/18, без обмеження граничним розміром, починаючи з 01.02.2018, з урахуванням фактично проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 16.12.2016 позивач перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне грошове утримання, як суддя і відставці. Позивач вказує, що у серпні 2018 року звернулась до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання у зв'язку із зміною складових суддівської винагороди. Не заперечуючи права позивача на перерахунок грошового утримання у жовтні 2018 року управлінням було здійснено такий перерахунок з 01.08.2018. Позивач стверджує про наявність підстав для перерахунку грошового утримання з урахуванням встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 лютого 2018 року у розмірі 1762,00 грн. Вказує, що відповідач без врахування вимог Закону, з надуманих підстав, відмовив у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.02.2018.

Ухвалою від 07.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено зі змісту довідки про суддівську винагороду від 08.08.2018 №05-34/119/18 ОСОБА_1 станом на 01.01.2018 визначено 34887,60 грн суддівської винагороди (а.с.12).

Як встановлено зі змісту долучених доказів та не заперечується сторонами позивач зверталась до управління з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Листом №Є-529 від 29.10.2018 Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило, що відповідно до пункту 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду Украни, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Крім того зазначено, що частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закон та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи (а.с.11).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб'єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб'єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Статтею 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VIII у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.12.2015 визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що довічне грошове утримання судді у відставці залежить від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Як зазначалось вище, позивач із заявою звертався до відповідача, в якій просив провести перерахунок призначеного йому довічного грошового утримання судді у відставці.

В свою чергу відповідач листом від 29.10.2018 відмовив у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці за попередній період.

Суд звертає увагу, що 21.07.2018 у газеті "Голос України" опубліковано Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних" від 15.05.2018 №2415-VIII.

Даним законом внесено зміни до Закону України "По внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII, зокрема, в абзаці другому пункту 3 розділу ІІ слово та цифри "1600 гривень" замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року".

Отже, дію цього Закону поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме: починаючи з 01 січня 2017 року.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року встановлено у розмірі 1600 гривень.

Відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становить 1762 гривні.

З огляду на наведене, з 01 січня 2018 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762 гривні, а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на п.4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2018№3-1.

Як встановлено з матеріалів справи, довідкою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2018 №05-34/119/18, виданою ОСОБА_1 станом на 01.01.2018 при перерахунку довічного грошового утримання судді на відповідній посаді має бути враховано суддівська винагорода в сумі 34887,60 грн, зокрема: посадовий оклад - 19382,00 грн та 15505,60 грн - доплата за вислугу років (а.с.12).

Таким чином, Житомирський апеляційний адміністративний суд під час формування вказаної довідки вказав щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762,00 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що перерахунок позивачу довічного грошового утримання судді у відставці з 01.08.2018 на підставі внесених змін до законодавства, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762,00 грн є неправомірним.

Позовна вимога зобов'язального характеру є похідною від визнання дій неправомірними.

Зі змісту прохальної частини позову встановлено, що ОСОБА_1 просить здійснити перерахунок грошового утримання з 01.02.2018.

Суд зауважує, що позивач набула право на перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання з дати зміни розміру прожиткового мінімуму для прецездатних осіб, тобто з 01.01.2018.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням того, що позивачем доведено право на перерахунок довічного грошового утримання та з метою захисту та недопущення порушення прав, свобод та законних інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов наступним чином: зобов'язати Житомирське об'єднане управління пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди, визначеної у довідці Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2018 №05-34/119/18, починаючи з 01.01.2018, з урахуванням фактично проведених виплат.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, та з урахуванням невірного тлумачення відповідачем норм Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн про, що свідчить квитанція № 1400-3663-7807-2246 від 01.11.2018 (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позову ОСОБА_1, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області сплаченого судового збору у сумі 704,80 грн.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул.Перемоги,55, м.Житомир, 10003, ) щодо здійснення перерахунку розміру довічного грошового утримання ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 10000, інд. код НОМЕР_1) на підставі довідки Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2018 №05-34/119/18 з 01.08.2018.

Зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Житомирській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 в розмірі 90% суддівської винагороди, визначеної у довідці Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2018 №05-34/119/18, починаючи з 01.01.2018, з урахуванням фактично проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів п.п.15.5 п.15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва