Справа № 160/7371/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року Справа № 160/7371/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що між ним та відповідачем має місце спір про перерахунок раніше призначеної пенсії у відповідності до вимог ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби,та деяких інших осіб». Вважає дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії з 07.11.2015 року виходячи з 70% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також одноразової грошової допомоги при звільненні, протиправними та такими, що суперечать вимогам законодавства, оскільки пенсії особам, що мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби,та деяких інших осіб» обчислюються з розміру грошового забезпечення, яке включає в себе матеріальні допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових умов та одноразову допомогу при звільненні. Враховуючи те, що протягом 2013-2015 років, тобто 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ, позивач отримував матеріальні допомоги з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, з урахуванням вимог діючого законодавства та правової позиції Верховного суду України, вважає, що є всі правові підстави для перерахунку його пенсії з 07.11.2015 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
22.10.2018 р. на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає адміністративний позов та вважає його таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Позивачем було пропущено строк звернення до суду передбаченого ст.122 КАС України, тому позовні вимоги заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду підлягають залишенню без розгляду. Оскільки рішенням Конституційного суду України від 13.05.2015 року №4-рп/2015 встановлено вичерпність переліку, встановленого ч.3 ст.63 Закону України №2262-XII щодо нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, який включає надбавки, доплати, підвищення, інші виплати які не включені до переліку щомісячних додаткових видів грошового забезпечення не можуть бути складовими грошового забезпечення у розумінні положень ч.3 ст.43 цього Закону. Також, Головне управління не наділене повноваженням визначати розмір грошового забезпечення та змінювати його, відповідальність за внесення тих чи інших складових грошового забезпечення до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії покладається на установу, якою видавалась довідка.
Окрім того, у відзиві відповідач просив розглядати справу за участю його представника та залучити до розгляду Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області у якості співвідповідача.
Відповідно до ч. 1 -3 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
П. 3 ч. 6 вищевказаної статті передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з ч.6 ст.262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:
1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;
2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Суд не вбачає підстав для розгляду справи за участю сторін, у звязку з незначною складністю справи, з огляду на предмет спору та достатністю доказів наявних в матеріалах справи для повного та всебічного встановлення її обставин і прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Також суд вважає, що підстави для залучення у якості співвідповідача Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області відсутні, з огляду на позовні вимоги, які спрямовані безпосередньо до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, яке і є належним відповідачем у цій справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині позовних вимог за період з 07.11.2015 року по 02.04.2018 року залишено без розгляду, отже розгляду підлягають вимоги за період з 03.04.2018 року.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, зясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працював в органах внутрішніх справ України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 07.11.2015 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII в розмірі 70% грошового забезпечення.
06.09.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою у якій просив, відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» здійснити з 07.11.2015 року перерахунок раніше призначеної пенсії та виплатити пенсію, виходячи з 70 % грошового забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, а також одноразової грошової допомоги при звільненні, які він отримав протягом 2013-2015 років, тобто протягом 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ - з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Разом з заявою про перерахунок пенсії були надані довідки про отримані ним протягом 2013-2015 років матеріальні допомоги.
Отже, загальний розмір матеріальних допомог, які були отримані позивачем протягом 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ складає 35 447 грн. 61 коп.
У задоволенні вищевказаної заяви Головним Пенсійним фондом України в Дніпропетровській області позивачу було відмовлено, про що 02.10.2018 року він отримав лист від 17.09.2018 року № 314462-18. У наведеному листі відповідач посилається на те, що матеріальні допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також, одноразова грошова допомога при звільненні не носять постійного характеру, та не належать до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія, для включення їх до складу грошового забезпечення.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.3 ст.43 Закону Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У пункті 7 постанови КМУ від 17.07.1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (далі - Постанова № 393) передбачено, що пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч.2 статті 9 Закону №2011- ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (чинною на момент призначення позивачу пенсії) було впорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (п. 3).
Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових були віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-XII), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби та винагорода за тривалість безперервної військової служби.
Той факт, що грошове забезпечення осіб рядового складу і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення було також визначено у п.3 наказу МВС України від 31 грудня 2007 року №499 (чинному на момент призначення позивачу пенсії).
Окрім того, ч.1 ст.10-1 Закону №2011-XII гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Статтею 15 Закону №2011-XII передбачена виплата військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні.
Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та одноразова грошова допомога при звільнені, з яких сплачено страхові внески, відносяться до складу грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія.
На переконання суду зазначена правова позиція не суперечить рішенню Конституційного Суду України від 13.05.2015 року № 4-рп/2015, яким здійснено офіційне тлумачення частини третьої статті 63 Закону №2262-ХІІ, оскільки цим рішенням визначено, виключний перелік виплат, що належить до додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), що повинні враховуватися при перерахунку пенсії військовослужбовцям, проте не визначено конкретні види вказаних виплат.
При цьому, перерахунок пенсії позивача повинен бути зроблений не у зв'язку із зміною розміру його грошового забезпечення, а у зв'язку з поданням ним у порядку, встановленому ст.63 Закону №2262-ХІІ додаткових документів, які дають право на відповідне підвищення пенсії.
Відповідно до ст.16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі отримувати безоплатно відомості, внесені до її персональної облікової картки з системи персоніфікованого обліку та Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Порядок збору, розгляду та направлення на виконання документів щодо пенсій військовослужбовців врегульований постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 3-1), згідно з п.7 якої, для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби.
Водночас, статтею 63 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач у ході розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 2ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії 06.09.2018 року з наданням відповідних довідок, яких при призначенні пенсії не надавав, а тому відповідачу слід здійснити перерахунок пенсії з 01.10.2018 року.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат в порядку ст.ст. 143 та 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 9, 77, 78, 242-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.
Копію рішення суду направити сторонам.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 07 грудня 2018 р.

Суддя О.М. Неклеса