Справа № 824/607/18-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/607/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Косменко Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства "Чернівціобленерго" до Чернівецької міської ради про визнання нечинним рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправним та нечинним рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р. "Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пунктами 4.9-4.11 рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р. "Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях" врегульовано сплату одноразового внеску за фактичне використання землі за минулі періоди до укладення договору оренди. На підставі вказаних пунктів, при укладенні договорів оренди землі відповідач зобовязує орендаря сплачувати такий внесок, а відтак вказані норми поширюють свою дію на позивача, так як, в межах м. Чернівці йому належать обєкти енергетики. Однак, позивач зазначає, що вказані пунктами 4.9-4.11 Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях є протиправними, оскільки чинним законодавством не передбачено право у відповідача покладати обовязок сплачувати плату за фактичне використання земельної ділянки, через відсутність регламентації законодавством такої сплати. Позивач також зазначив, що відповідач не наділений повноваженнями приймати рішення щодо сплати коштів за фактичне користування земельною ділянкою, так як такий платіж не відноситься до місцевих податків та зборів.

Акціонерне товариство "Чернівціобленерго" відмічає, що відповідач не належить до органу центральної виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері контролю за використанням земель та не має повноважень здійснювати такий контроль, а тому не мав права приймати рішення про сплату одноразового внеску за фактичне користування земельними ділянками. Також позивач стверджує, що питання оренди землі врегульовано чинним законодавством на загальнодержавному рівні, а тому не потребує додаткового регулювання міською радою.

На підставі зазначеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та скасувати рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р. "Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях".

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив про безпідставність заявлених позовних вимог та вказав, що Чернівецька міська рада наділена повноваженнями вирішувати питання в галузі земельних відносин, а відтак рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р. "Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях" прийняте в межах повноважень та у законний спосіб.

Крім того, відповідач подав до суду відзив на позов, однак вказаний відзив було подано з пропущенням строку, який визначено в ухвалі суду про відкриття провадження по справі, а тому судом не приймається.

Під час розгляду адміністративного позову судом розглянуто заяви, клопотання учасників справи та вчинено наступні процесуальні дії у справі.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.07.2018 р. відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 07.08.2018 року.

В підготовче судове засідання 07.08.2018 р. зявився представник позивача. Представник відповідача не зявився без поважних причин, належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, а тому судом вирішено розглянути справи без його участі. За результатами судового розгляду суд 07.08.2018 р. закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 27.09.2018 року.

В судовому засіданні 27.09.2018 р., за участю представників позивача та відповідача, розглянуто подане Чернівецькою міською радою 25.09.2018 р. клопотання про залишення позову без розгляду та за результатами його розгляду прийнято ухвалу про відмову у його задоволенні. Розгляд справи відкладено на 17.10.2018 року.

17.10.2018 р. в судове засідання зявились представники позивача та відповідача. Судом оголошено перерву в судовому засіданні до 15.11.2018 року.

Під час розгляду справи по суті 15.11.2018 р. представники позивача підтримали заявлений позов, в той час як представник відповідача заперечував проти його задоволення.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р. "Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях". Зокрема, пунктами 4.9 - 4.11 даного Положення затверджено порядок сплати одноразового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста за фактичне користування земельною ділянкою з дати прийняття рішення сесії про надання йому дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель запасу міста до дати укладення Договору оренди. Також визначено, що при переході права власності на будівлю або споруду одноразовий внесок справляється з дня виникнення права власності на будівлю або споруду до дати укладення Договору оренди. Нарахування суми одноразового внеску здійснюється відповідно до порядку розрахунку річної орендної плати за земельні ділянки. (а.с. 20-43).

До матеріалів справи додано лист Державної регуляторної служби України від 23.07.2015р., в якому повідомляється ПАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» про те, що на адресу Чернівецької міської ради направлено звернення в якому запропоновано привести Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях, затвердженого рішенням 33 сесії V скликання Чернівецької міської ради від 23.10.2008 р. №715, а також прийняті на його підставі рішення у відповідність до вимог чинного законодавства. (а.с. 48, 49).

Крім того, до матеріалів справи додано лист Державної регуляторної служби України від 23.07.2015р., адресована Чернівецькій міській раді, в якому зазначається про те, що рішенням 33 сесії V скликання Чернівецької міської ради від 23.10.2008 р. №715 містить ознаки невідповідності вимогам чинного законодавства, не узгоджується з принципами державної регуляторної політики. У звязку із цим запропоновано вжити заходів щодо скасування рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р. "Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях". (а.с. 50-53).

Судом встановлено, що спірні правовідносини полягають в перевірці дотримання Чернівецькою міською радою вимог чинного законодавства під час прийняття рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р. "Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях".

Судовим розгляд встановлено, що оскаржуване позивачем рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р., зокрема пункти 4.9 - 4.11 даного Положення, встановлюють обовязок сплати одноразового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста за фактичне користування земельною ділянкою, однак вказані норми не узгоджуються з нормами, що регулюють земельні відносини та законодавством про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності. Судом встановлено, що оскільки відповідач не наділений повноваженнями встановлювати додаткове регулювання земельних відносин, а саме встановлювати обовязок зі сплати одноразового внеску за фактичне використання землі. З вказаних підстав суд дійшов висновку про необхідність скасування пунктів 4.9 - 4.11 рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р. "Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях".

Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо необхідності визнання протиправним та нечинним повністю рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р. "Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях", оскільки фактично обґрунтування позову та спірні правовідносини стосуються виключно пунктів 4.9 - 4.11 даного Положення, якими врегульовано сплату одноразового внеску за фактичне використання землі за минулі періоди до укладення договору оренди.

З вказаних підстав, суд дійшов висновку, що поданий позов підлягає частковому задоволенню.

Спірні правовідносини врегульовані: Податковим кодексом України; Земельним кодексом України; Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»; Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»; Законом України «Про оренду землі»; Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

До вказаних правовідносин суд застосовує положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв субєктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно до п. а) ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р. N 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.09.2003 р. №1160-IV (далі Закон №1160) визначено, що:

державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності (далі - державна регуляторна політика) - напрям державної політики, спрямований на вдосконалення правового регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, недопущення прийняття економічно недоцільних та неефективних регуляторних актів, зменшення втручання держави у діяльність суб'єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, що здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України;

регуляторний акт це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом;

регуляторний орган - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти. До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти.

Згідно з ст. 4 Закону №1160 принципами державної регуляторної політики є: доцільність - обґрунтована необхідність державного регулювання господарських відносин з метою вирішення існуючої проблеми; адекватність - відповідність форм та рівня державного регулювання господарських відносин потребі у вирішенні існуючої проблеми та ринковим вимогам з урахуванням усіх прийнятних альтернатив; ефективність - забезпечення досягнення внаслідок дії регуляторного акта максимально можливих позитивних результатів за рахунок мінімально необхідних витрат ресурсів суб'єктів господарювання, громадян та держави; збалансованість - забезпечення у регуляторній діяльності балансу інтересів суб'єктів господарювання, громадян та держави; передбачуваність - послідовність регуляторної діяльності, відповідність її цілям державної політики, а також планам з підготовки проектів регуляторних актів, що дозволяє суб'єктам господарювання здійснювати планування їхньої діяльності; прозорість та врахування громадської думки - відкритість для фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань дій регуляторних органів на всіх етапах їх регуляторної діяльності, обов'язковий розгляд регуляторними органами ініціатив, зауважень та пропозицій, наданих у встановленому законом порядку фізичними та юридичними особами, їх об'єднаннями, обов'язковість і своєчасність доведення прийнятих регуляторних актів до відома фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань, інформування громадськості про здійснення регуляторної діяльності.

Таким чином, суд звертає увагу, що Чернівецька міська рада наділена повноваженнями щодо прийняття, в межах своєї компетенції, регуляторних актів в сфері господарських земельних відносин.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 р. №161-ХІV розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Положення Податкового кодексу України регулюють відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення законодавства.

Згідно з пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до абз. 1 та абз. 4 п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 288.4 ст. 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Типовий договір оренди землі затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 р. №220 «Про затвердження Типового договору оренди землі», яким визначено основні вимоги до укладення такого договору та встановлено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюється під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Відповідно до п. 9 Типового договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі із зазначенням відсотків суми нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Згідно з положеннями ст. 288 Податкового кодексу України визначено граничні розміри орендної плати за земельні ділянки, в тому числі і за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Таким чином відносини, повязані з орендою землі врегульовані нормами чинного законодавства, а також договором оренди.

В той же час, суд звертає увагу, що пункти 4.9 4.11 рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р. "Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях" встановлюють сплату одноразового внеску за фактичне користування землі за минулі періоди до укладення договору оренди, як платежу для розвитку інфраструктури міста.

Однак, правові організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності » від 17.02.2011 р. №3038-VІІ (далі Закон №3038).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №3038 порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 5 ст. 40 Закону №3038 величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Частиною 7 ст. 40 Закону №3038 визначено, що органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених частиною п'ятою статті 30 цього Закону.

Згідно з абз. 2 п. 7 Прикінцевих положень Закону №3038 визначено, що будь-які рішення органів місцевого самоврядування про надання замовником будівництва будь-яких послуг, передачу активів у будь-якій формі (матеріальній чи нематеріальній), передачу частини (відсоткової частки) площ прийнятих в експлуатацію об'єктів містобудування, крім пайової участі відповідно до цього Закону, прийняті до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність із цим Законом.

На підстав вказаних норм слідує, що чинним законодавством України надано Чернівецькій міській раді повноваження щодо визначення процедури встановлення, формування, розрахунку розмірів орендної плати за землю та пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Однак, додаткового врегулювання, зокрема, затвердження органами місцевого самоврядування положень про оренду земельних ділянок та порядків встановлення розмірів орендної плати за користування земельними ділянками чинним законодавством не передбачено та не надано таких повноважень міській раді.

Вказані обставини свідчать, що п.4.9 4.11 рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р. "Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях" не відповідають вимогам чинного законодавства, яке регулює питання оренди землі та не узгоджуються з принципами державної регуляторної політики, визначеними ст. 4 Закону №1160, зокрема, принципів доцільності та адекватності. Зокрема, у пунктах 4.9 4.11 рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р. відсутня обґрунтована необхідність державного регулювання господарських відносин з метою вирішення існуючої проблеми, а також відповідність форм та рівня державного регулювання господарських відносин потребі у вирішені існуючої проблеми та ринковим вимогам з урахуванням усіх прийнятих альтернатив.

Крім того, щодо невідповідності рішення 11 рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р. "Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях" вимогам чинного законодавства, Державною регуляторною службою України зазначено у листі від 05.06.2018 року. У вказаному листі Державна регуляторна служба України, в межах своїх повноважень, запропонувала Чернівецькій міській раді вжити заходів щодо скасування рішення 11 рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р., однак на день прийняття рішення по даній справі Чернівецька міська рада не усунула вказані порушення та не скасувала самостійно оскаржуване позивачем рішення.

Водночас суд вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині необхідності скасувати повністю рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р., оскільки обґрунтування позовних вимог стосується виключно пунктів 4.9 - 4.11 рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 року. Щодо решти пунктів оскаржуваного рішення, позивач не навів жодного доказу про їх невідповідність вимогам чинного законодавства, не навів аргументів їх протиправності та підстав для їх скасування. В судовому засіданні судом зясовувалось у позивача питання щодо необхідності уточнення позовних вимог, однак представник Акціонерного товариства "Чернівціобленерго" наполягав на визнанні протиправним та нечинним рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р. повністю.

На підставі вказаного суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та нечинними пункти 4.9, 4.10, 4.11 рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р. "Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях". В решті позову суд відмовляє у звязку із відсутності доказів та обґрунтувань, необхідних для його вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів суду правомірність оскаржуваного рішення, в частині встановлення обовязку сплати одноразового внеску за фактичне використання землі за минулі періоди до укладення договору оренди, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині визнання нечинними та протиправними пунктів 4.9 4.11 рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 року. В той же час, щодо протиправності решти положень оскаржуваного рішення Акціонерне товариство "Чернівціобленерго" не надало жодних доказів та обґрунтувань, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині.

Частинами 1 та 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку із вказаним, суд вирішує питання щодо стягнення судових витрат в частині пропорційно від задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та нечинними пункти 4.9, 4.10, 4.11 рішення 33 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання №715 від 23.10.2008 р. "Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях".

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 881 грн згідно платіжної квитанції №3627 від 25.06.2018 року.

Резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним підлягає невідкладній публікації відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі 29.11.2018 р, у звязку із перебуванням головуючого судді по справі у відряджені в період з 19.11.2018 р. по 22.11.2018 року .

Найменування сторін:

позивач: Акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго" (вул. Прутська, 23-А,м. Чернівці, 58000, );

відповідач: Чернівецька міська рада (площа Центральна, 1, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя Т.М. Брезіна