Справа № 808/2484/18
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 грудня 2018 року (о 17 год. 30 хв.)Справа № 808/2484/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В. за участю секретаря судового засідання Аксьнової С.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1; 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Першотравнева, буд.21) до Бердянського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 71118, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, буд. 23л); Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (, 69600, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 12), третя особа: Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (, 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Захисників України, 27/34) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22.06.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Бердянського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (далі відповідач 2), третя особа: Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача 1 щодо не виплати позивачу пенсії за період з 01.12.2017 по теперішній час та зобовязати відповідача 1 здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії з 01.12.2017;

визнати протиправними дії відповідача 2 щодо припинення виплати щомісячної страхової виплати позивачу за період з 01.12.2017 по теперішній час та зобовязати відповідача 2 здійснити виплату позивачу щомісячної страхової виплати позивачу з 01.12.2017

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус внутрішньо переміщеної особи та на даний час перебуває на пенсійному обліку в Бердянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Вказує, що відповідачем з 01.12.2017 припинено виплату пенсії та щомісячних страхових виплат з підстав, не передбачених ст. 49 та 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують його конституційне право на пенсійне забезпечення. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 27.06.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у судовому засіданні на 16.07.2018. Відповідачам запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву, третій особі пояснень щодо позову або відзиву.

16.07.2018 до суду від представника відповідача 1 надійшов відзив на позов (вх. № 22133), в якому зазначає, що як вбачається із приписів статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перелік підстав для припинення виплати пенсії не є вичерпним та може врегульовуватись іншими нормативно-правовими актами. Вказує, що з 01.12.2017 позивачу припинено виплату пенсії у звязку із прийняттям рішення № 153 від 20.02.2017 про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_2 від 19.12.2014, у звязку із чим відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» №365 відповідачем було правомірно припинено здійснення пенсійних виплат. Однак позивачу поновлено виплату пенсії з 01.06.2018 на підставі заяви від 27.02.2018 про поновлення виплат одночасно із наданням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27.02.2018 № /23916. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

16.07.2018 до суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позов (вх. № 22251), в якому зазначає, що відповідачем отримано лист Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 27.11.2017 № 17841, в якому була надана інформація, що згідно з рішенням від 24.11.2017 № 469 скасована довідка позивача про реєстрацію внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_2 від 19.12.2014. У звязку із скасування довідки позивача, відповідачем 2 на законних підставах була винесена постанова від 30.11.2017 № 0804/20054/22 про припинення щомісячної страхової виплати. Вказана довідка є єдиним документом, який свідчить про місцезнаходження внутрішньо переміщеної особи. При скасування вказаної довідки у цієї особи відсутні підстави для отримання щомісячних страхових виплат за вказаною нею у заяві адресою, оскільки вона втрачає статус внутрішньо переміщеної особи. Враховуючи той факт, що позивач отримав нову довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27.02.2018 № /23916, він отримує щомісячні страхові виплати з червня 2018 року. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від третьої особи пояснень щодо позову або відзиву до суду не надходило.

Ухвалою суду від 20.08.2018 провадження у справі зупинено набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №805/402/18 (Пз/9901/20/18).

Ухвалою суду від 12.11.2018 провадження у справі поновлено. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні 19.11.2018.

У період з 18.11.2018 по 21.11.2018 суддя Калашник Ю.В. була відсутня на роботі, що підтверджується довідкою Запорізького окружного адміністративного суду вих. № 02-35/18/65 від 22.11.2018, яка міститься в матеріалах справи.

У звязку із відсутністю судді Калашник Ю.В, сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні 03.12.2018.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Бердянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як внутрішньо переміщена особа згідно із ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», про що свідчить довідка № /23916 від 27.02.2018 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.11).

Виплата пенсії позивачу було припинено у період з 01.12.2017.

Крім того, позивач перебуває на обліку в Бердянському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області з 06.05.2004 як отримувач щомісячної страхової виплати у звязку з зареєстрованим страховим випадком трудового каліцтва, що мало місце 07.03.2001. Він є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії ААЖ № 958129 виданим 16.02.2012 по терміну довічно (а.с.12).

ОСОБА_1 перебував на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради, як внутрішньо переміщена особа, на підставі довідки від 29.12.2014 № НОМЕР_2.

Рішенням № 469 Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 24.11.2017 скасовано довідку внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_2 від 29.12.2014 на основі інформації щодо перетинання державного кордону України (а.с.43).

Листом від 20.12.2017 № 1002 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області повідомило позивача про те, що щомісячна страхова виплата припинена з 01.12.2017, згідно рішення Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради «Про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи» від 24.11.2017 №469. На підставі вказаного рішення третьої особи, відповідачем винесено постанову від 30.11.2017 № 0804/20054/20054/22 про припинення позивачу щомісячної страхової виплати в розмірі 4620,69 грн. Причина припинення: рішення № 469 від 24.11.2017. Виплату припинено з 01.12.2017 (а.с.14).

Листом від 21.12.2017 № 525/Б-4 Бердянське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило позивача про те, що рішенням №469 від 24.11.2017 довідку позивача № НОМЕР_2 від 29.12.2014 скасовано, а тому з 01.12.2017 виплата пенсії припинена (а.с.15).

Позивач не погодившись з такими діями відповідачів, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституція України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання визначені Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV).

Пунктом третім розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1105-XIV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею третьою Закону №1105-XIV визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав (пп. 1, 3 ч. 1 ст. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону №1105-XIV, страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо зясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, повязаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону №1105-XIV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з частиною другою статті 49 цього ж закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Статтею 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (Закон №1706-VII), для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно ст. 12 Закону №1706-VII, підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

У разі отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про закінчення строку дії довідки про взяття на облік, її скасування або про відмову у продовженні строку дії такої довідки робочий орган виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) особи, яка тимчасово переміщена, припиняє нарахування і фінансування страхових виплат та страхових витрат на медичну і соціальну допомогу (абз. 3 п. 2 Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції №20).

За приписами п.7-1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Уповноважений орган на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

Пунктом 2 постанови № 365 встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Відповідно до пп.2 п.12 постанови №365, соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/ перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Відповідачем 2 не надано акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, який міг би підтвердити факт відсутності позивача як внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання.

Як встановлено судом, страхові виплати та нарахування пенсії позивачу припинено у звязку із скасуванням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.12.2014 № НОМЕР_2 рішенням від 24.11.2017 № 469.

Водночас, ч.1 ст.46 Закону №1105-XIV та ч.1 ст. 49 Закону №1105-XIV такої підстави для припинення виплати щомісячних страхових виплат та припинення виплати пенсії не встановлено.

Підзаконні нормативно-правові акти, на які посилається відповідач, не є законами, а тому не можуть змінювати в бік звуження прав громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Суд також звертає увагу на положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Відповідно до ч.7 ст.47 Закону №1105-XIV якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у звязку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Дана справа відповідає ознакам, викладеним у постанові Великої палати Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18 (провадження №11-644асі18) (яка набрала законної сили 04.09.2018).

Звідси, суд враховує при ухваленні рішення у цій справі правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18 (провадження №11-644асі18).

Разом з цим, як встановлено судом із відзиву відповідача 1, позивачу поновлено виплату пенсії з 01.06.2018 та проведено виплату пенсії за червень 2018 року, виплату пенсії за період з грудня 2017 року по травень 2018 року, яку нараховано буде здійснено в порядку, визначеному урядом.

Під час розгляду справи статус позивача, як пенсіонера, та правильність нарахування розміру пенсії відповідачем не оспорюється. При цьому, припинення виплати пенсій відбулось всупереч чинного законодавства, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості отримати з вини відповідача належну йому пенсію з 01.12.2017.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про визнання протиправними дій відповідача 1 щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.12.2017 та зобовязання останнього поновити виплату пенсії позивачу з 01.12.2017 та виплатити заборгованість за період з 01.12.2017 по 31.05.2018.

Також судом встановлено із відзиву відповідача 2, позивач отримав нову довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27.02.2018 № /23916, у звязку із чим останній отримує щомісячні страхові виплати з червня 2018 року.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що дії відповідача 2 щодо припинення виплати щомісячних страхових виплат з 01.12.2017 є протиправними, суперечать як чинному національному законодавству, так і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а відтак належним способом захисту порушених прав позивача є зобовязання відповідача 2 поновити виплату щомісячної страхової виплати позивачу з 01.12.2017 та виплатити заборгованість за період з 01.12.2017 по 31.05.2018.

Разом з цим суд зазначає, що на момент винесення рішення у справі спір щодо не виплати позивачу щомісячних страхових виплат та пенсії починаючи з червня 2018 року відсутній, оскільки позивачем з цього приводу не надано ніяких пояснень та не зазначено у своєму позові, а відтак суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, на підставі ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011. Оскільки позивачем судовий збір не сплачувався, необхідності у вирішенні питання щодо розподілу судових витрат не має.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1; 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Першотравнева, буд.21) до Бердянського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 71118, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, буд. 23л); Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (, 69600, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 12), третя особа: Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (, 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Захисників України, 27/34) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2017.

Зобовязати Бердянське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2017 та виплатити заборгованість за період з 01.12.2017 по 31.05.2018.

Визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 01.12.2017.

Зобовязати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області поновити виплату щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 з 01.12.2017 та виплатити заборгованість за період з 01.12.2017 по 31.05.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі протягом тридцяти днів, з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03.12.2018.

Суддя Ю.В. Калашник