Справа № 643/9159/16-а
Суддя: Сугачова О. О.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/9159/16-а

Провадження № 2-а/643/436/18

29.11.2018

29 листопада 2018 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участі секретаря Абсалямової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дзержинського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, суд,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 16.06.2016 він прибув до Дзержинського районного відділу у м. Харкові ДМСУ в Харківській області з метою звернутися до відділу по роботі з біженцями із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. До вказаного відділу була викликана провідний спеціаліст Дзержинського районного відділу у м. Харкові ГУ ДМСУ в Харківській області Доніна А.П., яка склала стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 203 КУпАП, з якого вбачається, що гр-н ОСОБА_1 який порушує правила перебування іноземців на території України, а саме з 2-013 року мешкає на території України без документів на право проживання після закінчення терміну перебування до компетентних органів щодо продовження строку перебування не звернувся, з України не виїхав, ухиляється від виїзду, чим порушено ПКМУ №150 від 15.02.20912 та ЗУ «Про правовий статус іноземців та ОБГ», за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП.

Начальником Дзержинського районного відділу у м. Харкові ГУДМСУ в Харківській області - Довгополом О.М. на підставі вказаного протоколу про адміністративне правопорушення того ж дня винесена постанова про притягнення позивача, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Позивач вказує, що як складання протоколу про адміністративне правопорушення, так в розгляд цього справи проводились за його відсутності, копії протоколу та постанови йому не були вручені одразу. Всупереч діючої інструкції з оформлення адміністративних матеріалів при складенні протоколу замість паспортного документу, що підтверджує особу позивача, було використано його диплом про вищу освіту. Крім того, позивач зазначає, що всупереч діючого законодавства йому не надано можливості скористатися послугами перекладача, хоча він, як громадянин Сірії, не володіє українською мовою. Про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення позивача не сповістили, копію протоколу та постанови на його адресу поштою не направили. Копії вказаних документів позивач отримав лише 23.06.2016 у Дзержинському РВ ГУДМСУ в Харківській області.

Вважає, що дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу, є протиправними.

В судове засідання позивач, його представник не з'явились, в матеріалах адміністративної справи наявна заява позивача про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вимог позову, підтримавши раніше надані письмові заперечення.

В письмових запереченнях представник відповідача вказує, що як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, так і при розгляд адміністративного матеріалу, посадовими особами відповідача вимоги діючого законодавства дотримані, жодних порушень прав позивача, положень «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України», затвердженої Наказом МВС України від 28.08.20013 №825, не допущено. На підтвердження законності дій посадових осіб відповідача та прийнятих ним рішень, відповідачем надано завірену копію адміністративного матеріалу - протоколу, постанови, письмових пояснень свідків, тощо.

Суд, ознайомившись із заявою позивача, письмовими запереченнями відповідача, дослідивши надані докази в їх сукупності дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Сірійської арабської республіки, в червні 2016 року звернувся до Дзержинського Рву у м. Харкові ГУМСУ в Харківській області, де йому видано Довідку про звернення за захистом в Україні №003274 (а.с. 5).

Того ж дня, 16.06.2016, уповноважена посадова особа Держаної міграційної служби України - провідний спеціаліст Дзержинського РВ у м. Харкові ГУДМСУ в Харківській області Адоніна Антоніна Павлівна, склала протокол про адміністративне правопорушення ПР МХК №112759, стосовно ОСОБА_1, зі змісту якого вбачається наступне:

16.06.2016, за адресою АДРЕСА_1, був виявлений гр-н ОСОБА_1, який порушує правила перебування іноземців на території України, а саме з 2013 року мешкає на території України без документів на право проживання, після закінчення терміну перебування до компетентних органів щодо продовження строку перебування не звернувся, з України не виїхав, ухиляється від виїзду, сим порушив ПКМУ №150 від 15.02.2012, ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП (а.с. 7, 47,48).

Як вбачається з копії протоколу, підпис особи, стосовно якої складено протокол, в тому, що йому роз'яснено зміст ст. 63 Конституції України, положень ст. 268 КУпАП, - відсутній. Відсутні в протоколі і письмові пояснення особи, стосовно якої складено протокол, і відмітка відповідальної особи про відмову від підпису, від надання письмових пояснень, від отримання копії протоколу.

З копії протоколу, наданої позивачем разом із адміністративним позовом вбачається, що до нього додається копія диплому (а.с. 7 на звороті), в той час як з копії протоколу, наданої відповідачем (а.с. 48) вбачається, що до протоколу додається: копія диплому, копія паспорта гр-ки ОСОБА_7, пояснення, копія паспорта гр-ки ОСОБА_8, пояснення.

П.2.8 «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України», затвердженої Наказом МВС України від 28.08.2013 №825 (далі - Інструкція), зазначає, що у протоколі про правопорушення не допускаються виправлення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Виходячі з наявних розбіжностей у тексті протоколу, факт внесення до нього відомостей про додані до нього документи вже після його підписання посадової особою, є очевидним.

Посилання відповідача на ті обставини, що запис про відмову гр-на Сірії ОСОБА_1 надавати свої пояснення та ставити підписи, не був внесений до протоколу, оскільки позивач відмовився повідомляти про мотиви своєї відмови, суперечить положенням Інструкції, оскільки виходячи зі змісту п.2.7: «Протокол про правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою та особою, стосовно якої складається протокол про правопорушення, а також свідками, перекладачем за умови їх наявності. У разі відмови особи, стосовно якої складається протокол про правопорушення, від його підписання уповноважена посадова особа робить про це відповідну відмітку у протоколі про правопорушення. Особа, стосовно якої складається протокол про правопорушення, має право додати до протоколу про правопорушення пояснення і зауваження щодо його змісту, а також пояснення щодо причин відмови від його підписання», надавати чи не надавати пояснення щодо причин відмови від підписання протоколу є правом, а не обов'язком особи.

Твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 вільно володіє російською та українською мовами, через що він відмовився від послуг перекладача під час складання стосовно нього протоколу та його розгляду, суд вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки факт відмови позивача від послуг перекладача підтверджений лише в письмових поясненнях свідків, відомості про які внесені до протоколу всупереч положенням п.2.8 Інструкції, а відтак, не повинні були враховуватися посадовою особою, яка розглядала адміністративний матеріал, як докази вільного володіння позивачем українською мовою.

У розумінні положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення. При цьому ст.7 КУпАП визначає, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в провадженні у справі про адміністративне правопорушення мають бути забезпечені права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Вказана норма визначена також у пункті 2.6 Інструкції: у разі коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не володіє мовою, якою ведеться провадження, протокол про правопорушення складається за участю перекладача.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод право кожного обвинуваченого на переклад мовою, якою володіє особа, розглядається як невід'ємна складова права на захист (параграф 3 ст.6 Конвенції).

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст.6-3, підпункт (е), означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа "Шабельник проти України", рішення від 19 лютого 2009 року).

З огляду на викладене, є достатні підстави вважати, що посадовою особою відділу міграційної служби України, якою складено протокол відносно ОСОБА_1, та інші процесуальні документи у справі про адміністративне правопорушення, істотно порушено та обмежено його процесуальні права, в тому числі право на захист. Зокрема, не виконано вимог щодо залучення перекладача під час складення протоколу та не було належним чином роз'яснено його права та обов'язки, в тому числі гарантоване право користуватись юридичною допомогою захисника та інші істотні права, що передбачені ст.268 КупАП.

За змістом ст.278 КУпАП при підготовці до розгляду справи орган (посадова особа) повинен перевірити правильність складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.

В той же час, начальник Дзержинського РВ у м. Харкові ГУ ДМСУ в Харківській області Довгопол О.М. на вказані порушення та недоліки протоколу уваги не звернув, та склав постанову ПН МХК №112759 від 16.06.2016 про притягнення гр-на Сірії до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При цьому з письмових заперечень відповідача вбачається, що позивач був присутнім під час розгляду справи, проте відомості про залучення до розгляду справи перекладача, про вручення позивачу копії постанови або її направлення поштою, постанова , всупереч положенням п.48 інструкції не містить.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Зазначене порушення права на захист, яке виразилося у відсутності перекладача для ОСОБА_1 під час оформлення протоколу та розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідальною посадовою особою ДМС України, не узгоджуються зі змістом вимог ст.256 та ч. 1 ст.257 КУпАП, відповідно до яких питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення орган (посадова особа) вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, вважаю, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутності перекладача є грубим порушенням вимог Інструкції №1376 та права на захист особи у розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що в свою чергу, мало б зробити неможливим розгляд вказаного адміністративного матеріалу по суті.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 280 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ч.3 п.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, серії ПК МХК 112759 від 16.06.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 302 КУпАП, оскільки вказане рішення дійсно прийняте з суттєвими порушеннями встановленої законом процедури складання та розгляду справ про адміністративні правопорушення, із порушенням права позивача на захист.

Керуючись ст.ст.2, 19-20, 205, 241-243 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову від 16.06.2016 серії ПН МХК 112759 Дзержинського районного відділу в м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про притягнення гр-на ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення до Харківського апеляційного адміністративного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Московський районний суд м. Харкова.

Повний текст складений 03.12.2018

Суддя О.О. Сугачова