Справа № 520/8971/18
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

07.12.2018р. справа №520/8971/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Старосєльцевої О.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження за процедурою письмового провадження справу за позовом

ОСОБА_1 Тхі Тхіу
до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, третя особа - Управління Державної міграційної служби в Київській області
про1) скасування рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області від 17.09.2018 року про відмову в оформленні громадянки ОСОБА_2 ОСОБА_1 Тхі Тхіу ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні, прийняте за результатом розгляду заяви від 01.09.2018 року; 2) зобовязання Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити оформлення та видачу громадянки ОСОБА_2 ОСОБА_1 Тхі Тхіу ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні у звязку з досягненням 45-річного віку за заявою від 01.09.2018 року;3) стягнення з Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області на користь громадянки ОСОБА_2 ОСОБА_1 Тхі Тхіу 07.02.1973року народження 1409 гривні 60 копійок здійснених нею судових витрат;4) встановлення судового контролю за виконанням ГУ ДМС України в Харківській області рішення Харківського окружного адміністративного суду; 5) зобов'язання ГУ ДМС України в Харківській області надати звіт про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу, -

встановив:

Агументуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що 01.09.2018 року громадянка ОСОБА_2 ОСОБА_1 Тхі Тхіу звернулася з письмовою заявою до Слобідського РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України якою просила здійснити їй обмін посвідки на постійне проживання в Україні серії ХР 19670 від 30.01.2009 року у зв'язку з досягненням 45-річного віку. Позивачем до заяви було надано усі документи, визначені законодавством та сплачено необхідні платежі. Слобідським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківський області заяву про обмін посвідки на постійне проживання в Україні та документи позивача було прийнято та надіслано до ГУ ДМС України в Харківський області для прийняття рішення. Проте, ГУ ДМС України в Харківській області, у встановлений законом строк, не здійснив оформлення позивачу нової посвідки на постійне проживання в Україні, не повідомив позивача про прийняте ним рішення за результатом розгляду його заяви від 01.09.2018 року та не надав позивачу копії прийнятого ним рішення.

Відповідач, Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що однією з необхідних умов для здійснення обміну посвідки на постійне проживання є перевірка підстав для обміну посвідки, а саме перевірка документів, які були надані особою при отриманні посвідки. ГУ ДМС України у Харківській області звернулося до ГУ ДМС України у Київській області із запитом на отримання інформації про підстави документування громадянки ОСОБА_2 ОСОБА_1 Тхі Тхіу посвідкою на постійне проживання. Однак, з незалежних від відповідача причин, відповідь на вказане звернення не надійшла. Таким чином, зазначене унеможливлює здійснення обміну посвідки позивача до перевірки вказаних обставин, що і слугувало підставою для відмови у її обміні. Крім того, відповідач зазначає, що позовну вимогу про зобов'язання ГУ ДМС України у Харківській області здійснити оформлення та видачу нової посвідки на постійне проживання в Україні громадянки ОСОБА_2 ОСОБА_1 Тхі Тхіу, також слід залишити без задоволення, оскільки вирішення питання про видачу чи відмову у видачі посвідки є дискреційними повноваженнями органів ДМС.

Враховуючи незмінність завдання адміністративного судочинства згідно з ч.1 ст.1 та ч 4 ст.242 КАС України незалежно від категорії спору, імперативно встановлену законодавцем мету адміністративного судочинства у вигляді захисту прав та інтересів невладного суб'єкта, зміст та характер спірних правовідносин, обсяг доказів, котрі повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній письмовими документами.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши добуті по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що ОСОБА_1 Тхі Тхіу, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою ОСОБА_2, паспорт типу Р, код VNM, номер 1296246, від 28.08.2009 року.

30.01.2009 року рішенням ВГІРФО УМВС України в Харківський області позивача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії ХР № 19670 терміном дії безстроково.

22.09.2017року Департаментом реєстрації Харківської міської ради зареєстровано місце проживання позивача за адресою АДРЕСА_1.

Представником позивача 03.08.2018р. направлено письмові запити до ГУДМС України в Харківській області та до ГУ ДМС у Київській області про надання інформації щодо ОСОБА_1 Тхі Тхіу, на які було надано відповіді (№6301.8.1-17471/63.2-18 від 10.08.2018 року та №3201.4-4292/3201.4-18 від 10.08.2018р.) повідомлено, що будь-які рішення щодо скасування посвідки на постійне проживання в Україні серії ХР 19670 від 30.01.2009 року гр. ОСОБА_2 ОСОБА_1 Тхі Тхіу ІНФОРМАЦІЯ_1 не приймались.

01.09.2018 року гр. ОСОБА_2 ОСОБА_1 Тхі Тхіу ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася з письмовою заявою до Головного управління Державної міграційної служби України якою просила здійснити їй обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні серії ХР 19670 від 30.01.2009 року у зв'язку з досягненням 45-річного віку.

Позивачем до заяви було надано усі документи, визначені законодавством та сплачено необхідні платежі, що і не заперечувалось відповідачем.

Як зазначено відповідачем УДМС України в Харківській області надіслало до УДМС України в Київській області запит щодо надання інформації про стан чинності виданої посвідки на підстав для документування позивача посвідкою. Однак, відповідь на вказаний запит до ГУДМС України в Харківській області не надійшла.

17.09.2018р. Головним Управлінням Державної міграційної служби України в Харківський області прийнято рішення про відмову в оформленні громадянки ОСОБА_2 ОСОБА_1 Тхі Тхіу ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні.

Як з'ясовано судом, юридичною підставою для прийняття рішення владним органом обрано положення п.п.11 пп. 62 Порядку оформлення, видачі, обміну скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визначення недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 25.04.2018 року №321, а фактичною підставою послугувало твердження про ненадання ГУ ДМС України відповіді про стан чинності виданої позивачу посвідки та підстав для документування позивача посвідкою.

Перевіряючи відповідність закону діяння владного субєкта суд зазначає, що правовідносини з приводу імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства унормовані, насамперед, Законом України «Про імміграцію», а також Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання", затвердженого Постановою Кабінету ОСОБА_3 України № 321 від 25 квітня 2018 року затверджено (далі по тексту Порядок №321).

Так, за визначенням ст. 1 Закону України «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Згідно з п.1 Порядку №321 посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Відповідно до п.7 Порядку №321 обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання; 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

Пунктом 16 Порядку №321 встановлено, що документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб'єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Приписами пункту 40 Порядку №321 визначено, що для оформлення у зв'язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи:

1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення);

2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства;

3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

4) документи, що підтверджують обставини, у зв'язку з якими посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку);

5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником;

6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів пред'являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-6 цього пункту.

До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта шляхом проставлення відмітки Згідно з оригіналом та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати.

Оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.

Відповідачем жодних зауважень до змісту чи до кількості доданих до заяви позивачем документів, зазначено не було.

Пунктом 43 Порядку №321 встановлено, що рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

Відповідно до п.44 Порядку №321 якщо втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, до якого подано заяву-анкету про оформлення, обмін посвідки, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС порівнює дані іноземця або особи без громадянства та їх фотозображення з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та даними відомчої інформаційної системи ДМС і сканує її із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.

У разі коли втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана іншим територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, для підтвердження видачі не пізніше наступного дня після прийняття до розгляду заяви-анкети до такого територіального органу/територіального підрозділу ДМС надсилається запит.

Згідно з п.45 Порядку №321 перевірка за запитом проводиться протягом трьох робочих днів після його надходження. Під час перевірки відомості, зазначені в запиті, та фотозображення порівнюються з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та фотозображенням, що міститься в ній. У графі Службові відмітки заяви-анкети про оформлення посвідки проставляється відмітка про дату надходження запиту та зазначаються найменування територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який здійснює оформлення у звязку із втратою або викраденням, обмін посвідки, і підстави обміну.

За результатами перевірки надається відповідь територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, а заява-анкета про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, сканується до відомчої інформаційної системи ДМС.

У разі коли під час порівняння фотозображень не встановлено тотожність зображеної на них особи або виявлено невідповідність відомостей, зазначених у запиті, даним, наведеним у заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, про це повідомляється територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, для вжиття додаткових заходів з ідентифікації іноземця або особи без громадянства і з'ясування обставин виникнення розбіжностей.

Приписами п.46 Порядку №321 після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

Отже, в даному випадку орган ДМС мав прийняти рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства, а саме після отримання відповіді на запит.

Проте, відповідач не отримавши відповідь від УДМС України в Київській області на запит, прийняв рішення від 17.09.2018 року про відмову в оформленні позивачу посвідки на постійне проживання в Україні.

Підпунктом 11 п. 62 Порядку №321 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, в інших випадках, передбачених законом.

Суд проаналізувавши зазначені положення Порядку №321, приходить до висновку, що п.п.11 п.62 вказаного Порядку, на який посилається відповідач при відмові позивачу в оформлені посвідки, є відсилочною нормою, а саме, при посиланні на нього має бути також зазначена норма іншого закону, яка передбачає інші підстави для відмови, крім тих, що наведені п.62 Порядку №321.

Досліджуючи зміст викладеної органом ДМС у заяві від 01.09.2018р. відмови, суд зазначає, що відповідачем відповідно до п.п.11 п.62 Порядку №321 не зазначено іншої норми закону, на підставі якого останнім було прийнято рішення.

Посилання відповідача у відзиві на адміністративний позов на те, що ним не отримана відповідь від УДМС України в Київській області на запит, що унеможливлює видачу посвідки позивачу, не є обґрунтованими, оскільки вимоги Закону України Про імміграцію та Порудку № 321 не містять положень, що передбачають обов'язкове повідомлення про надходження відповідної заяви органу, який видавав посвідку, чи підтвердження певних фактів щодо заявника.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що дозвіл на імміграцію позивачу скасовано у порядку передбаченому ст.12 Закону України "Про імміграцію".

Крім того, суд зазначає, що листом ГУ ДМСУ в Київській області від 10.08.2018р. та листом ГУ ДМСУ у Харківській області від 10.08.2018р. підтверджено обставини дії первісно виданої іноземцю посвідки на постійне проживання в Україні, оскільки рішення про скасування даної посвідки не приймались.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області від 17.09.2018 року про відмову в оформленні громадянки ОСОБА_2 ОСОБА_1 Тхі Тхіу ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні, прийняте за результатом розгляду заяви від 01.09.2018 року.

Стосовно доводів ГУ ДМС у Харківській області щодо втручання судом в дискреційні повноваження відповідача, то суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи № Я (80)2, яка прийнята Комітетом ОСОБА_3 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Разом з тим, враховуючи положення частини першої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України , захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов'язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов'язання вчинити певні дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зважаючи на те, що судом встановлено неправомірність оскаржуваного рішення відповідача, суд приходить до висновку про зобов'язання Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити оформлення та видачу громадянки ОСОБА_2 ОСОБА_1 Тхі Тхіу ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні у звязку з досягненням 45-річного віку за заявою від 01.09.2018 року, що є належним способом захисту та поновлення порушеного права позивача.

Дана правова позиція викладена у постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018р. у справі №820/2643/18 та постанові Верховного Суду від 20.09.2018р. у справі №820/1329/17.

Крім того, представником позивача під час розгляду справи було подано заяву про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

На підтвердження витрат сплати правової допомоги, наданої протягом розгляду справи, представником позивача надано до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги № Д-87/18 від 03.08.2018 р. із адвокатом ОСОБА_4, додаткової угоди № 2 до договору про надання правової допомоги № Д-87/18 від 03.08.2018 р., копію довідки ПАТ КБ ПриватБанк про відкриття розрахункового рахунку на імя ОСОБА_4, копії квитанцій ПАТ КБ ПриватБанк про сплату послуг 15.11.2018р., 31.10.2018р., 20.10.2018р., в загальній сумі 5000 грн., копію акту виконаних робіт № 1 від 28.11.2018р. до договору про надання правової допомоги №Д-87/18 від 03.08.2018р., копії звітів по дебетовим та кредитовим операціях по рахунку адвоката №1976 за жовтень-листопад 2018 року, копії адвокатських запитів.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, надану протягом розгляду справи у суді в розмірі 5000,00 грн. підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб'єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України.

Натомість факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для задоволення заявлених вимог в частині визнання протиправним рішеня про відмову в обміні посвідки на постійне проживання.

Підстав для застосування вимог ст.382 КАС України суд не вбачає.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області від 17.09.2018 року про відмову в оформленні громадянки ОСОБА_2 ОСОБА_1 Тхі Тхіу ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні, прийняте за результатом розгляду заяви від 01.09.2018 року.

Зобовязати Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області повторно розглянути заяву громадянки ОСОБА_2 ОСОБА_1 Тхі Тхіу, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 01.09.2018р. щодо здійснення обміну посвідки на постійне проживання в Україні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 Тхі Тхіу (м. Харків. АДРЕСА_2, ІНПП НОМЕР_1, 07.02.1973 р.н.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області (61057, м.Харків, вул.Римарська,24, ), витрати зі сплати судового збору у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять ) грн. 60 коп.

Стягнути з Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області (61057, м. Харків, вул. Римарська, 24, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь громадянки ОСОБА_1 Тхі Тхіу (м. Харків. АДРЕСА_2, ІНПП НОМЕР_1, 07.02.1973 р.н.) витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 5000 грн. (п'ять тисяч грн. 00 коп.).

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Старосєльцева О.В.