Справа № 1240/2197/18
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

27 листопада 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2197/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Петросян К.Є.,

за участю: секретаря судового засідання - Якимчук В.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Прокопенка О.О.,

представника 3-ої особи - Ставицької І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна установа "Центр пробації" про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

24.07.2018 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Державна установа «Центр пробації» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі.

З урахуванням уточнення позовних вимог в обґрунтування пред'явленого позову зазначено наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 №348 «Про ліквідацію територіальних органів управління Державної пенітенціарної служби та утворення територіальних органів Міністерства юстиції» були ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи управління Державної пенітенціарної служби та утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції - міжрегіональні управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, зокрема Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (м.Харків), до якого відносився Рубіжанський міський відділ з питань пробації.

ОСОБА_1 проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді начальника Рубіжанського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 №655-р «Про утворення державної установи «Центр пробації» з 01.01.2018 утворено державну установу «Центр пробації».

01.02.2018 позивача було повідомлено про можливе наступне звільнення із займаної посади, у зв'язку із скороченням штатів. У попередженні про можливе звільнення малося посилання на наказ Міністерства юстиції України від 10.01.2018 №50/к «Про затвердження структури та штату державної установи «Центр пробації», але цей наказ для ознайомлення позивачу не надавався, у зв'язку із чим ОСОБА_1 не було відомо про наявні вакантні посади.

22.05.2018 ОСОБА_1 звернулась до відповідача та третьої особи із заявами щодо волевиявлення продовжувати проходити службу та відповідно надання інформації про вакантні посади.

Листом відповідача від 11.06.2018 № 22-908-18/С-348 повідомлено позивача, що штатний розпис від ДУ «Центр пробації» не надходив та інформація щодо вакантних посад в підрозділах ДУ «Центр пробації» відсутня. Також повідомлено про неможливість пропонування ОСОБА_1 вакантних посад для подальшого проходження служби в уповноважених органах пробації, підпорядкованих державній установі «Центр пробації», оскільки право на призначення до зазначеної установи є лише у директора цієї установи та відповідно з питання подальшого проходження служби запропоновано звернутися до третьої особи.

Листом третьої особи від 27.06.2018 №17/С-10/10/Ян-18 позивача повідомлено про затвердження структури та штату Державної установи «Центр пробації» згідно наказу Міністерства юстиції України від 10.01.2018 №50/к та відмовлено у наданні штатного розпису ДУ «Центр пробації» через надмірний обсяг. Також повідомлено, що Положеннями про філії Державної установи «Центр пробації» саме керівнику відповідної філії надано право подавати керівництву Центру пробації пропозиції щодо призначення на посади, переміщення, звільнення з посад керівників структурних підрозділів філії. Для вирішення питання працевлаштування, ОСОБА_1 запропоновано звернутися до керівництва філії ДУ «Центр пробації» в Луганській області.

Позивач зауважує, що нею було складено рапорт на ім'я виконуючого обов'язки директора ДУ «Центр пробації» про призначення на посаду начальника Рубіжанського міського відділу з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» в Луганській області, який разом із рапортами інших працівників Рубіжанського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління був наданий особисто в Сєвєродонецький відділ з питань пробації. Того ж дня, свій рапорт позивач відправила поштовим зв'язком на адресу філії ДУ «Центр пробації» в Луганській області рекомендованим листом.

Однак, листом відповідача від 27.06.2018 №22-8326 (отримано позивачем 07.07.2018) ОСОБА_1 було повідомлено про звільнення з займаної посади наказом відповідача від 25.06.2018 №136/ОС-18 відповідно до п.4 ч.1 ст.77 (у зв'язку із скороченням штатів) Закону України «Про національну поліцію» 30.06.2018.

З винесеним наказом позивач не згодна, зазначає, що з дня повідомлення про можливе наступне звільнення по теперішній час їй не були запропоновані всі наявні вакантні посади, які вона може обіймати відповідно до своєї кваліфікації та досвіду роботи.

До того ж, зазначає, що наказ ДУ «Центр пробації» від 26.06.2018 №65/к «Про особовий склад» був прийнятий на підставі п.9 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» та п.5 ст.36 КЗпП України, тобто на підставі переведення працівників на інше підприємство, установу, організацію.

Даним наказом всі особи, які займали посади в Рубіжанському міському відділі з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління були переведені до Рубіжанського міського відділу філії ДУ «Центр пробації» в Луганській області, окрім позивача. Крім того, зазначає, що згідно наказу ДУ «Центр пробації» від 26.06.2018 №65/к посада начальника відділу філії була наявна, однак на неї чомусь було призначено особу, яка має менший стаж та досвід роботи, аніж ОСОБА_1

На підставі викладеного просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 25.06.2018 №136/ОС-18 про звільнення ОСОБА_1 з 30.06.2018 з посади начальника Рубіжанського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції за п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв'язку із скороченням штатів;

- зобов'язати Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції прийняти наказ про переведення ОСОБА_1 для подальшого проходження служби до державної установи «Центр пробації» відповідно до статті 65 Закону України «Про національну поліцію» та спрямувати даний наказ до державної установи «Центр пробації» для розгляду по суті та прийняття відповідного рішення.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче засідання на 20.08.2018 (т.1 а.с.1-2).

Ухвалами суду від 20.08.2018 та 05.09.2018 задоволено клопотання представника позивача щодо витребування доказів у справі (т.1 а.с.184, т.2 а.с.70-71).

Ухвалою суду від 17.10.2018 потворно витребувано додаткові докази по справі за клопотанням представника позивача (т.2 а.с.150-152).

Ухвалою суду від 17.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі (т.2 а.с.149).

Ухвалою суду від 25.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т.2 а.с.183).

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні пред'явленому позову.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог ОСОБА_1, про що надав відзив на позовну заяву та суду пояснив наступне (т.1 а.с.188-191, т.2 а.с.175-178).

Відповідно до Положення про міжрегіональне управління, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 11.12.2017 №2979/5 (та Положень в попередніх редакціях), міжрегіональному управлінню безпосередньо підпорядковувались уповноважені органи з питань пробації, які були відокремленими підрозділами управління і виконували функції відповідно до законодавства.

В процесі реформування Державної кримінально-виконавчої служби України, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 №655-р «Про утворення державної установи «Центр пробації» з 01.01.2018 було утворено зазначену державну установу.

Наказом Міністерства юстиції України від 10.01.2018 №50/к визнано такими, що втратили чинність накази Міністерства юстиції від 11.11.2016 № 5181/к «Про затвердження штату уповноважених органів з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації» та від 08.06.2017 №2176/к «Про затвердження структури уповноважених органів з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації». Цим же наказом затверджено структуру і штат державної установи «Центр пробації», які були додатками до нього, проте наказ надійшов до управління без додатків.

Всі працівники, а також особи середнього та старшого начальницького складу уповноважених органів з питань пробації міжрегіонального управління були попереджені про можливе наступне вивільнення за скороченням штатів через два місяці після ознайомлення з цим попередженням або відмови від призначення на одну із запропонованих посад (атестовані особи, однією з яких і була позивач, попереджені про можливе наступне вивільнення за п.4 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»). Попередження про можливе звільнення відбулось на виконання наказу Міністерства юстиції України від 10.01,2018 №50/к, про що було зазначено в самому попередженні. Таким чином, весь персонал органів пробації (у тому числі і позивач) були ознайомлені із цим наказом. Із попередженням позивач ознайомлена 01.02.2018.

Положенням про міжрегіональне управління, яке було затверджено наказом Міністерства юстиції України від 16.02.2018 №396/5, зі складу міжрегіонального управління уповноважені органи з питань пробації були виключені. Також були виключені функції, які органи пробації виконували відповідно до законодавства. Але дорученням заступника Міністра юстиції України від 20.04.2018 №230-1/1.8/48-18 керівникам міжрегіональних управлінь було доручено продовжувати виконання функцій у сфері пробації до передачі функцій і повноважень у сфері пробації, а також до переведення (звільнення) персоналу органів з питань пробації в ДУ «Центр пробації», а керівнику ДУ «Центр пробації» - прискорити здійснення заходів, пов'язаних із забезпеченням належної діяльності цієї державної установи.

14.06.2018 за вих. №688/10/Ян-18 ДУ «Центр пробації» звернулась листом до міжрегіонального управління з проханням перевести для подальшого проходження служби в ДКВС України до ДУ «Центр пробації» атестований персонал за ст.65 Закону України «Про Національну поліцію», а також звільнити за переводом за ст.36 п.5 КЗпП України вільнонайманих працівників за списком. Прізвище позивача в цьому списку було відсутнє, тому вона була звільнена наказом міжрегіонального управління від 25.06.2018 №136/ос-18 за п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за скороченням штатів).

За період з 01.02.2018 по 30.06.2018 вакантних посад начальницького складу та посад, які заміщуються з числа державної служби - в міжрегіональному управлінні не було, тому управління не мало можливості запропонувати їй вакантну посаду в управлінні. Про це було повідомлено позивача відповіддю від 11.06.2018 вих. №22-908-18/С-348. Також їй було повідомлено, що пропонувати посади в ДУ «Центр пробації» міжрегіональне управління не має право, оскільки це окрема юридична особа, а право на призначення персоналу належить лише директору цієї установи.

Листом від 21.06.2018 за вих. №22-8124 міжрегіональне управління зверталось до ДУ «Центр пробації» та повідомляло про бажання позивача продовжувати службу і просило вирішити питання щодо її переведення, проте відповіді не отримано.

Наказом міжрегіонального управління від 22.06.2018 №133/ос-18 атестований персонал органів пробації, в тому числі і майор внутрішньої служби ОСОБА_5, старший інспектор Рубіжанського міського відділу з питань пробації, за ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» був переведений до ДУ «Центр пробації», а наказом від 22.06.2018 №134/ос-18 вільнонайманий персонал органів пробації, в тому числі і працівники Рубіжанського міського відділу з питань пробації ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були звільнені за п.5 ст.36 КЗпП України в порядку переведення до ДУ «Центр пробації».

Наказом міжрегіонального управління від 25.06.2018 №136/ос-18 позивача було звільнено з займаної посади за п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів) 30.06.2018. Про звільнення ОСОБА_1 повідомлена листом міжрегіонального управління від 27.06.2019 вих.№22-8326.

Також зазначив, що підставами для переведення позивача в ДУ «Центр пробації» повинні слугувати ініціативи ОСОБА_1, керівництва позивача та відповідно керівництва ДУ «Центр пробації». Вважає посилання позивача на ч.9 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» як на підставу обов'язку відповідача перевести її для подальшого проходження служби до ДУ «Центр пробації» на підставі єдиного наказу необґрунтованим, оскільки зазначене переведення та призначення відноситься до номенклатури посад різних керівників.

Крім того, відповідно до абзацу 5 пункту 1 Положення Управління зазначено, що у складі територіального органу діють підрозділи з питань охорони, режиму та нагляду у Харківській, Сумській та Полтавській областях. Це мається на увазі, що безпосередньо у складі Північно-Східного міжрегіонального управління, як юридичної особи публічного права (тобто роботодавця), згідно його штатного розпису є зазначені підрозділи з відповідними посадами.

Разом з тим, абзацом 6 пункту 1 Положення Управління визначено, що територіальному органу підпорядковуються воєнізовані формування, що є відокремленими підрозділами без права юридичної особи та установи виконання покарань, слідчі ізолятори, підприємства установ виконання покарань, інші підрозділи, підприємства, установи і організації, створені для забезпечення завдань Міністерства юстиції України. У цьому випадку, на думку відповідача, мається на увазі, що ці органи і установи не входять до складу Північно-Східного міжрегіонального управління, як юридичної особи публічного права (тобто роботодавця), відповідно і не мають загального з Управлінням штатного розпису, а лише підпорядковуються відповідачу як вищому органу, так само як і Управління, в свою чергу підпорядковується вищому органу - Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України.

Зазначені установи виконання покарань, слідчі ізолятори та підприємства установ виконання покарань визначені юридичними особами згідно спеціального Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» і по своїй природі утворення є юридичними особами публічного права.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_1, про що надала суду відзив на позовну заяву та пояснила наступне (т.2 а.с.1-4).

Позивач проходила службу на посаді начальника відділу Міжрегіонального управління, звільнена у зв'язку зі скороченням штату Міжрегіонального управління з зазначеної вище посади на підставі наказа начальника Міжрегіонального управління від 30.05.2018 за №115/ОС-18 «Про особовий склад» відповідно до п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Міжрегіональне управління є територіальним органом Міністерства юстиції України. Відповідно до Положення про Міжрегіональне управління, що затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.04.2017 №1175/5, територіальному органу підпорядковуються уповноважені органи з питань пробації, що є відокремленими підрозділами без права юридичної особи. Саме в такому уповноваженому органі з питань пробації Міжрегіонального управління проходила службу позивач. З попередженням про можливе вивільнення на підставі п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» позивач ознайомилась 01.02.2018. Позивач була звільнена згідно до наказу начальника Міжрегіонального управління від 25.06.2018 за №136/ОС-18 «Про особовий склад» відповідно до п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до розпорядження КМУ від 13.09.2017 №655-р «Про утворення державної установи «Центр пробації» та наказу Міністерства юстиції від 28.12.2017 №4322/5 «Про утворення державної установи «Центр пробації», утворено державну установу «Центр пробації» як неприбуткову державну установу, що створена для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби з питань пробації та затверджено Положення про неї. Центр пробації не є правонаступником Міжрегіонального управління, з якого було звільнено позивача, а є новою утвореною установою.

Зазначила, що призначення позивача у порядку переведення для подальшого проходження служби в Центрі пробації як новоутвореної установи є правом нового роботодавця, а не обов'язком.

На час розгляду справи відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань Міжрегіональне управління не перебуває у процесі припинення, продовжує реалізацію єдиної державної політики у сфері кримінальних покарань та інших завдань Державної кримінально-виконавчої служби.

Враховуючи викладене, вважає що поновлення позивача на посаді начальника Рубіжанського міського відділу філії ДУ «Центр пробації» в Луганській області в новоутвореній установі Центр пробації не можливе, оскільки позивач не була до неї переведена та не була з неї звільнена.

Крім того, суду пояснила, що 06.04.2018 представника третьої особи Ставицьку І.О. було призначено на посаду начальника філії ДУ «Центр пробації». З метою відбору кадрів до новоствореної установи вона проводила співбесіди із співробітниками органів пробації та кожним керівником структурних підрозділів.

В ході співбесіди ОСОБА_1 була особисто попереджена про те, що її кандидатура не буде запропонована на посаду начальника Рубіжанського міського відділу. Зауважила, що відповідно до Положення про філію ДУ «Центр пробації» в Луганській області керівник філії має право подавати пропозиції керівництву Центру пробації щодо призначення на посади, однак рішення щодо призначення приймає безпосередньо керівник ДУ «Центр пробації».

В червні 2018 року, ОСОБА_1, знаючи, що її кандидатуру не буде запропоновано на призначення, звернулась до філії із рапортом на ім'я керівника ДУ «Центр пробації» щодо призначення її на посаду начальника. Оскільки рапорт був адресований керівнику ДУ «Центр пробації», він був повернутий на адресу позивача без розгляду відповідно до вимог Інструкції з діловодства. Натомість, посаду начальника було запропоновано ОСОБА_9 З питання працевлаштування на інші посади до філії ДУ «Центр пробації» у Луганській області ОСОБА_1 особисто не зверталась.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 суду пояснила, що 27.03.2018 всі співробітники Рубіжанського міського відділу писали рапорти до Північно-Східного міжрегіонального управління про подальше проходження ними служби та переведення до ДУ «Центр пробації». Відповідний рапорт був написаний також нею, який разом із іншими рапортами співробітників відділу ОСОБА_1 доручила надіслати за належністю новою поштою в кінці січня 2018 року ОСОБА_10 Також у червні 2018 року нею, разом із відповідними рапортами інших співробітниками Рубіжанського міського відділу, до філії в Луганській області надавався рапорт щодо призначення її на посаду начальника Рубіжанського міського відділу. Даний рапорт був нею написаний на ім'я керівника ДУ «Центр пробації» як зазначалось у зразках документів, що надійшли електронною поштою до Рубіжанського міського відділу. При цьому, зазначила, що іншими співробітниками відповідні рапорти також були адресовані саме керівнику ДУ «Центр пробації». Зважаючи на виниклу ситуацію, свій рапорт ОСОБА_1 також надіслала до філії рекомендованим повідомленням про вручення, однак до теперішнього часу рапорт з листом філії щодо залишення його без розгляду вона не отримувала, із наказом про звільнення її ніхто не ознайомив.

Свідок ОСОБА_10 пояснив у судовому засіданні, що він дійсно за дорученням на той час його керівника ОСОБА_1, на адресу відповідача новою поштою надсилав документи, але які саме він не пам'ятає, зміст документів йому не відомий.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що на електронну пошту Рубіжанського міського відділу надійшов наказ щодо переведення співробітників до ДУ «Центр пробації», однак прізвище ОСОБА_1 у даному наказі було відсутнє, у зв'язку із чим він роздрукував наказ і ознайомив з ним позивача.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 2 рапорти щодо призначення старшим інспектором та заступником начальника він віддавав ОСОБА_1, а на третю посаду - начальника відділу, він написав рапорт за наслідками проходження співбесіди у начальника філії на ім'я керівника ДУ «Центр пробації».

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та третьої особи, свідків ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-74 КАС України, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки від 18.10.2017 № (т.1 а.с.8-11).

Згідно наказу Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації від 30.12.2016 №31/ОС-16 позивач призначена на посаду начальника Рубіжанського міського відділу з питань пробації, яка прибула для подальшого проходження служби з управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області (т.2 а.с.93).

Внаслідок затвердження структури та штату державної установи «Центр пробації» відповідно до наказу Міністерства юстиції від 10.01.2018 №50/к, працівники, а також особи середнього та старшого начальницького складу уповноважених органів з питань пробації міжрегіонального управління були попереджені про можливе наступне вивільнення за скороченням штатів.

Позивач ОСОБА_1 ознайомлена із попередженням про можливе наступне звільнення із займаної посади за пунктом 4 статті 77 (у зв'язку із скороченням штатів) Закону України «Про Національну поліцію» через два місяці після ознайомлення з попередженням або відмови від призначення на одну із запропонованих посад 01.02.2018 (т.1 а.с.212).

Рапортом від 27.03.2018 ОСОБА_1 звернулась до відповідача, яким виявила бажання подальшого проходження служби, проти чого не заперечували сторони у судовому засіданні. Відповідний рапорт судом витребовувася у відповідача, однак до матеріалів справи його не надано із посиланням на його відсутність (т.2 а.с.91-92).

Крім того, заявами від 22.05.2018 ОСОБА_1 звернулася до директора державної установи «Центр пробації» та начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, в яких висловила своє волевиявлення продовжувати державну службу та одночасно просила надати штатний розпис із наявними вакантними посадами (т.1 а.с.13-17).

Листом від 11.06.2018 за №22-908-18/С-348 Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації повідомило позивача про відсутність штатного розпису державної установи «Ценетр пробації» та відповідно інформації щодо вакантних посад в підрозділах державної установи «Центр пробації» (т.1 а.с.18-19).

Листом від 27.06.2018 за №17/С-10/10/Ян-18 державна установа «Центр пробації» повідомила позивача, що інформацію, в якій відображено вакантні посади ОСОБА_1 може отримати від Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції як розпорядника інформації. Щодо надання копії наказу Міністерства юстиції України від 10.01.2018 №50/к «Про затвердження структури та штату державної установи «Центр пробації» запропоновано звернутися до Міністерства юстиції України як до розпорядника зазначеної інформації. З приводу штатного розпису роз'яснено про обов'язок відшкодування позивачем фактичних витрат на копіювання. Одночасно повідомлено, що відповідно до Положення про філії державної установи «Центр пробації», затверджених наказом державної установи «Центр пробації» від 25.04.2018 №33/од, саме керівнику відповідної філії надано право подавати керівництву Центру пробації пропозиції щодо призначення на посади, переміщення, звільнення з посад працівників структурних підрозділів філії. Тому для вирішення питання щодо можливості працевлаштування позивачу запропоновано звернутися до керівництва філії державної установи «Центр пробації» в Луганській області (т.1 а.с.20-21).

У зв'язку із цим, позивач у червні 2018 року звернулась до філії ДУ «Центр пробації» із рапортом про призначення на посаду до філії ДУ «Центр пробації» в Луганській області, що не заперечувалось сторонами. Згідно пояснень третьої особи, даний рапорт було повернуто на адресу позивача без розгляду, у зв'язку із тим, що він був адресований керівнику ДУ «Центр пробації». При цьому, доказів надіслання на адресу позивача вказаного рапорту третьою особою до матеріалів справи не надано (т.2 а.с. 81).

Листом від 27.06.2018 №22-8326 Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції повідомило ОСОБА_1, що на підставі наказу Міністерства юстиції України від 10.01.2018 №50/к «Про затвердження структури та штату державної установи «Центр пробації» її буде звільнено з займаної посади наказом Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції №136/ОС-18 від 25.06.2018 відповідно до пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів), 30.06.2018.

Згідно відмітки поштового відправлення, даний лист прийнято до відправки 05.07.2018 (т.1 а.с.27-28). Як зауважила позивач, вказаний лист отримано нею 07.07.2018, що не спростовано відповідачем.

Наказом Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 25.06.2018 № 136/ОС-18 підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1, начальника Рубіжанського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 4 частини 1 статті 77 (у зв'язку із скороченням штатів) Закону України «Про Національну поліцію» (т.1 а.с.243).

Докази ознайомлення позивача із відповідним наказом матеріали справи не містять.

Не погоджуючись із своїм звільненням зі служби, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Верховний Суд України в своїх рішеннях неодноразово висловлював позицію, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

У своїй постанові від 17 лютого 2015 року №21-8а/15 Верховний Суд України зазначив, що будь-який нормативно-правовий акт має межі своєї дії. Так, у часі він може бути обмежений періодом дії, коли має юридичну силу, у просторі - територією, на яку поширюється, за колом осіб - колом осіб, на яких поширюється.

Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно із частиною третьою статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від -2.07.2015 №580-VII (далі Закон №580-VII).

Згідно із статтею 60 Закону №580 проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 77 Закону №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення (частина друга статті 77 Закону №580).

Статтею 68 Закону №580 регламентовано порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації.

Відповідно до частини першої статті 68 Закону №580 у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті (частина друга статті 68 Закону №580).

Згідно із частиною третьою статті 68 Закону №580 поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства (частина п'ята статті 68 Закону №580).

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, начальник органу повинен розглянути можливість призначення поліцейського за його згодою на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV (далі Закон №2713-IV).

Згідно із частиною першою статті 6 даного Закону Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Структура, штати територіальних органів управління, підрозділів кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я та положення про них затверджуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань (частина четверта статті 6 Закону №2713-IV).

Відповідно до частини шостої статті 6 Закон №2713-IV Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальні органи управління, установи виконання покарань,слідчі ізолятори, навчальні заклади, заклади охорони здоров'я,підприємства установ виконання покарань, інші підприємства, установи та організації, створені для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, є юридичними особами, мають печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, інші печатки і штампи, рахунки в установах банків.

В силу статті 9 Закону №2713-IV для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України Кабінетом Міністрів України утворюються територіальні органи управління - управління (відділи) в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві та Київській області, місті Севастополі.

Територіальні органи управління здійснюють керівництво оперативно-службовою та фінансово-господарською діяльністю підпорядкованих їм органів і установ та виконують функції, передбачені положеннями про територіальні органи управління.

Положення про територіальні органи управління затверджуються Міністерством юстиції України.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Міністерства юстиції України від 11.12.2017 №3979/5 було затверджено Положення про Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції. Відповідно до пункту 1 даного Положення територіальний орган Міністерства юстиції - Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації (далі - територіальний орган) є органом державної влади, який утворюється для реалізації повноважень Міністерства юстиції на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць. Відповідно до абзацу 6 пункту 1 даного Положення, територіальному органу безпосередньо підпорядковувались уповноважені органи з питань пробації та воєнізовані формування, що є відокремленими підрозділами без права юридичної особи та діяли на підставі положень, що затверджуються Міністерством юстиції, установи виконання покарань, слідчі ізолятори, заклади охорони здоров'я, підприємства установ виконання покарань, інші підрозділи, підприємства, установи і організації, створені для забезпечення завдань Міністерства юстиції України (т.1 а.с. 192-200).

Положенням про міжрегіональне управління, яке було затверджено наказом Міністерства юстиції України від 16.02.2018 №396/5, зі складу міжрегіонального управління уповноважені органи з питань пробації виключені. Також були виключені функції, які органи пробації виконували відповідно до законодавства (т.1 а.с.201-209).

Дорученням заступника Міністра юстиції України від 20.04.2018 №230-1/1.8/48-18 керівникам міжрегіональних управлінь було доручено продовжувати виконання функцій у сфері пробації до передачі функцій і повноважень у сфері пробації, а також до переведення (звільнення) персоналу органів з питань пробації в ДУ «Центр пробації», а керівнику ДУ «Центр пробації» - прискорити здійснення заходів, пов'язаних із забезпеченням належної діяльності цієї державної установи (т.1 а.с.210).

З 01.01.2018 в процесі реформування Державної кримінально-виконавчої служби України розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 №655-р була утворена державна установа «Центр пробації».

Наказом Міністерства юстиції України від 10.01.2018 №50/к визнано такими, що втратили чинність накази Міністерства юстиції від 11.11.2016 №5181/к «Про затвердження штату уповноважених органів з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації» та від 08.08.2017 №2176/к «Про затвердження структури уповноважених органів з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації» та затверджено структуру та штат державної установи «Центр пробації» (т.1 а.с.211).

Відповідно до Положення про державну установу «Центр пробації», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 28.12.2017 №4322/5, державна установа «Центр пробації» є неприбутковою державною установою, створеною для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України з питань пробації і безпосереднього спрямування та координації діяльності уповноважених органів з питань пробації, що належить до сфери управління Мінюсту.

Матеріалами справи встановлено, що листом від 14.06.2018 №688/10/Ян-18 Державна установа «Центр пробації» звернулася до відповідача з проханням звільнити з 30.06.2018 з займаних посад і направити для подальшого проходження служби до Центру пробаці, у зв'язку із комплектуванням штатних посад уповноважених органів з питань пробації Центру пробації, з урахуванням статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» співробітників Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції по Луганській, Харківській, Полтавській та Сумській областях відповідно до зазначеного списку. Згідно даного листа ОСОБА_1 у вказаному списку була відсутня (т.1 а.с.224-238).

За результатами розгляду даного листа відповідачем повідомлено третю особу, що працівники уповноважених органів з питань пробації, які не мають спеціальних звань, будуть звільнені відповідно до пункту 5 статті 36 КЗпП України у зв'язку з переведенням до державної установи «Центр пробації» 27.06.2018; співробітники середнього та старшого начальницького складу та працівників, які не мають спеціальних звань, що знаходяться у відпустках у зв'язку із вагітністю та пологами (на підставі листка непрацездатності) будуть переведені наступного дня після закінчення відпустки (лікарняного).

Одночасно відповідачем у даному листі висловлено прохання щодо сприяння третьою особою у вирішенні питання про переведення для подальшого проходження служби підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 для подальшого проходження служби, внаслідок відсутності останньої у списку на переведення (т.1 а.с.218).

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що до новоствореної державної установи «Центр пробації» були переведені всі співробітники Рубіжанського міського відділу з питань пробації, окрім ОСОБА_1

Отже, в спірних відносинах мало місце переведення персоналу уповноважених органів з питань пробації до державної установи «Центр пробації» внаслідок реорганізації, що не заперечувалось сторонами в ході судового розгляду справи.

Натомість, відповідно до пункту 1 Положення про Північно-Східне міжрегіональне управління, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.02.2018 №396/5 встановлено, що територіальний орган Міністерства юстиції - Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі - територіальний орган) є органом державної влади, який утворюється для реалізації повноважень Міністерства юстиції на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Територіальний орган є міжрегіональним територіальним органом Міністерства юстиції України нижчого рівня та підпорядковується Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України, здійснює керівництво оперативно-службовою та фінансово-господарською діяльністю підпорядкованих йому органів і установ та виконує функції, передбачені цим Положенням (абзац 4 пункту 1 Положення).

Відповідно до абзацу 5 пункту 1 Положення у складі територіального органу діють підрозділи з питань охорони, режиму та нагляду у Харківській, Сумській та Полтавській областях. Керівники та заступники керівників зазначених підрозділів, яким присвоюються спеціальні звання, призначаються та звільняються з посад за погодженням з Міністерством юстиції України.

Територіальному органу безпосередньо підпорядковуються воєнізовані формування, що є відокремленими підрозділами без права юридичної особи та діють на підставі положення, що затверджуються Міністерством юстиції, установи виконання покарань, слідчі ізолятори, підприємства установ виконання покарань, інші підрозділи, підприємства, установи і організації, створені для забезпечення завдань Міністерства юстиції України (далі органи і установи) (абзац 6 пункту 1 Положення).

Отже, відповідно до Положення про Північно-Східне міжрегіональне управління, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.02.2018 №396/5, відповідачу безпосередньо підпорядковані, у тому числі, установи виконання покарань, слідчі ізолятори, підприємства установ виконання покарань, інші підрозділи, підприємства, установи і організації, створені для забезпечення завдань Міністерства юстиції України. При цьому, у складі територіального органу діють підрозділи з питань охорони, режиму та нагляду у Харківській, Сумській та Полтавській областях.

Згідно даних офіційного сайту Міністерства юстиції України (https://minjust.gov.ua/dkvs/about/structure), в розділі «Державна кримінально-виконавча служба» підрозділу «Структура» міститься організаційна структура Державної кримінально-виконавчої служби України, з якого вбачається, що Північно-Східному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань підпорядковано 29 установ виконання покарань та 15 державних підприємства ДКВС України (т.2 а.с.11).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 01.02.2018 була попереджена під розписку про можливе наступне звільнення з займаної посади за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів) відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 10.01.2018 №50/к «Про затвердження структури та штату державної установи «Центр пробації» (т.1 а.с.212).

Разом з тим, судом встановлено, що в супереч частини другої статті 68 Закону №580 позивачу не було запропоновано за її згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, тощо іншу посаду в підпорядкованих відповідачу установах.

На час розгляду справи відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції не перебуває у процесі припинення, продовжує реалізацію єдиної державної політики у сфері кримінальних покарань та інших завдань Державної кримінально-виконавчої служби (т.3 а.с.22-24).

Слід зауважити, що Верховний Суд України в постановах від 04 березня 2014 року (справа № 21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа № 21-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа №21-484а14) сформулював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Доводи представника відповідача з приводу того, що вакантні посади у штатному розписі міжрегіонального управління серед осіб начальницького складу та посад, які заміщуються з числа державної служби, за період з 01.02.2018 по 30.06.2018 були відсутні суд вважає безпідставними, оскільки відповідачем не надано до матеріалів справи доказів відсутності вакантних посад в усіх підпорядкованих територіальному органу установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, підприємствах установ виконання покарань.

Відсутні в матеріалах справи й докази відмови позивача від запропонованих їй посад.

Суд вважає хибними доводи відповідача про відсутність у начальника територіального органу повноважень на призначення персоналу до виправних колоній на підставі пункту 10 Положення, оскільки відповідно до Положення начальнику територіального органу надано право призначати на посади та звільняти з посад персонал територіального органу, та в тому числі вносити пропозиції щодо погодження на посади та звільнення в підпорядкованих йому установах виконання покарань, слідчих ізоляторів керівників та заступників керівників Управлінь (відділів, секторів) територіального органу, а також щодо погодження призначення на посади та звільнення з посад начальників установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, директорів підприємств установ виконання покарань.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає наказ відповідача від 25.06.2018 №136/ОС-18 про звільнення ОСОБА_1 з 30.06.2018 з посади начальника Рубіжанського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв'язку із скороченням штатів протиправним.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов'язання Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції прийняти наказ про переведення ОСОБА_1 для подальшого проходження служби до державної установи «Центр пробації» відповідно до статті 65 Закону України «Про національну поліцію» та спрямувати даний наказ до державної установи «Центр пробації» для розгляду по суті та прийняття відповідного рішення, суд зазначає, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому, закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02.10.2018 у справі №821/3687/15-а, від 11.10.2018 у справі №826/26897/15 та від 11.10.2018 у справі №823/5367/15.

В силу частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких гуртуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

За такого правового регулювання та обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування наказу Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 25.06.2018 №136/ОС-18 про звільнення ОСОБА_1 з 30.06.2018 за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв'язку із скороченням штатів, та необхідність поновлення її на посаді начальника Рубіжанського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції оперуповноваженого відділу управління ГУ МВС України в Донецькій області з 01 липня 2018 року.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна установа "Центр пробації" про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції №136/ОС-18 від 25.06.2018 про звільнення ОСОБА_1 30.06.2018 з посади начальника Рубіжанського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Рубіжанського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з 01 липня 2018 року.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити за необгрунтованістю.

Допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення на посаді ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 07 грудня 2018 року.

Суддя К.Є. Петросян