Справа № 805/3504/18-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року справа №805/3504/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 6 серпня 2018 року у справі № 805/3504/18-а (головуючий І інстанції Циганенко А.І., повний текст складений 06.08.2018 року у м. Слов'янську Донецької області) за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-

В С Т А Н О В И В :

Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач, ДОВФСЗІ) звернулося до суду з позовом до Державного підприємства «Селидіввугілля» (далі - ДП «Селидіввугілля»), в якому просило стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2017 році в сумі 79941,31 грн. (а. с. 3-5).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 6 серпня 2018 року відмовлено у задоволені позову ДОВФСЗІ (а.с. 151-153).

Позивач не погодився з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції у зв'язку з порушенням норм матеріального права та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі (а.с. 159-161).

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що на підприємство покладено обов'язок те тільки по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, а й обов'язок з їх працевлаштування.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу позивача (а.с. 178-179).

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги та наданого відзиву на неї, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини.

Згідно витягу з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП «Селидіввугілля» зареєстровано як юридична особа, (а.с. 103-105).

Відповідачем протягом 2017 року щомісячно до Селидовського міського центру зайнятості направлялася звітність «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за формою 3-ПН (а.с. 110-131).

Відповідачем поданий звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік за формою №10-ПІ, в якому зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 8524, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 290; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 341; фонд оплати праці штатних працівників - 856485,30 грн.; середньорічна заробітна плата штатного працівника - 100479,27 грн.; сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів - 5124442,77 грн. (а.с. 6).

Позивачем на підставі вищевказаного звіту здійснено розрахунок суми адміністративно-господарських санкцій за нестворене 51 робоче місце для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2017 році на суму 5124442,77 грн (а. с. 7).

21 травня 2018 року відповідачем до Селидівського міського центру зайнятості надіслано лист № 11/81 про надання інформації про кількість працевлаштованих інвалідів (а.с. 108).

24 травня 2018 року листом № 02/1509 Селидівським центром зайнятості повідомлено відповідача про направлення та працевлаштування інвалідів (а.с. 109).

14 червня 2018 року довідкою № 11/97 ДП «Селидіввугілля» повідомило суд першої інстанції, що протягом 2017 року прийнято на роботу 22 інваліда (а.с. 132).

Листом від 14 червня 2018 року № 11/98 ДП «Селидіввугілля» повідомило суд першої інстанції про кількість штатних працівників облікового складу (осіб) в цілому по ДП «Селидіввугілля» (а.с. 133-134).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи та не є спірними.

Спірним у справі є правомірність застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2017 році.

Згідно статті 7 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ (далі - Закон № 875-ХІІ) законодавство про соціальну захищеність інвалідів в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 3 статті 18-1 Закону №875-ХІІ державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Статтею 19 Закону № 875-ХІІ встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до статті 20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Статтею 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Таким чином, при вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій. Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками.

З аналізу норм Закону №875-ХІІ вбачається, що обов'язок щодо працевлаштування інвалідів покладено як на суб'єктів господарювання так і на державу, від імені якої діють відповідні державні служби зайнятості.

Обов'язок суб'єкта господарювання полягає у виділенні та створенні робочих місць для працевлаштування інвалідів, створенні умов праці та надання інформації державній службі зайнятості, необхідної для працевлаштування інвалідів. В той же час, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України від 05.07.2012 №5067-VI «Про зайнятість населення» роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Порядок подання інформації про наявність вакансій врегульований наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 «Про затвердження форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та Порядку її подання».

Вказаним Порядком встановлена єдина форма призначена для інформування центру зайнятості та населення про наявність вільних робочих місць, в тому числі призначених для працевлаштування інвалідів, та порядок її подання.

Протягом 2017 року відповідач виділяв робочі місця для працевлаштування інвалідів, про що інформував Селидівський міський центр зайнятості шляхом надання звітів про наявність вакансій та потребу у працівниках за формою № 3-ПН та прийняв на роботу чотирьох інвалідів, які були направлені для працевлаштування.

Позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України на спростування зазначених обставин.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки судом не встановлено порушень відповідачем вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 6 серпня 2018 року у справі № 805/3504/18-а за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення адміністративно-господарських санкцій - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 5 грудня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

І.Д. Компанієць