Справа № 809/813/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1288/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року, ухвалене суддею Григорук О.Б. у м.Івано-Франківську за правилами спрощеного позовного провадження, у справі №809/813/18 за позовом ОСОБА_1 до Тлумацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірною відмови та зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Тлумацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, у якому просив визнати неправомірною відмову відповідача в перерахунку пенсії позивача з урахуванням пільгового обчислення стажу, зобов'язати зарахувати в пільговому обчисленні період роботи з 21.01.1980 по 10.09.1992 як трудовий стаж, отриманий у місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців з врахуванням північної надбавки та районного коефіцієнта, здійснити перерахунок і виплату пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу з вересня 2013 року, а також з врахуванням північної надбавки та районного коефіцієнта.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні пільгового стажу роботи у районах Крайньої Півночі та прирівняних до них районів з мотивів відсутності у матеріалах пенсійної справи письмових строкових договорів про роботу у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, оскільки основним документом, який підтверджує трудовий стаж є трудовий договір. Зазначає, що згідно з положеннями статті 24 КЗпП України трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що на позивача не поширюється пільгове обчислення страхового стажу за періоди роботи з 21.01.1980 по 31.12.1990 в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі та районах Крайньої Півночі, оскільки він не укладав строкового трудового договору про роботу в цій місцевості. Крім того, суд першої інстанції вказав, що пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Тлумацькому об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2 з 2013 року.

Відповідно до записів трудової книжки БТ-І № 1309566 та довідки Прикарпатського управління бурових робіт публічного акціонерного товариства «Укрнафта» № 10-685 від 11.02.2018, позивач працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт слюсарем-ремонтником ПРЦ б.о. з 21.01.1980 по 10.09.1992 вахтово-експедиційним методом в Західному Сибіру, з них: з 21.01.1980 по 31.12.1989 - робота вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області); з 01.01.1990 по 10.09.1992 - робота вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області).

На звернення позивача із заявою (19.04.2018) про надання інформації щодо врахування пільгового обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, при нарахуванні ОСОБА_1 пенсії, Тлумацьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області листом №81/С-15 від 26.04.2018 повідомлено про відсутність правових підстав для зарахування періодів роботи позивача вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі з 21.01.1980 по 10.09.1992 та проводення перерахуку, оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні дані про укладення позивачем строкових письмових трудових договорів та користування пільгами відносно кратності стажу 1 рік за 1,5 року, встановлених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

ОСОБА_2, вважаючи відмову в перерахунку пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу протиправною, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

За правилами абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 10 лютого 1960 року), постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року № 1908-VІІ «Про розширення пільг на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, що прирівнюються до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 26 вересня 1967 року).

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод організації робіт, затвердженого постановою Державного комітету Союзу РСР з праці і соціальних питань, Президії ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я Союзу РСР від 31 грудня 1987 року №794/33-82, встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Таким чином, пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на позивача як працівника, що працював вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, не поширюються пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 27 жовтня 2015 року (справа № 338/1079/14-а) та від 13 квітня 2016 року (справа № 344/9046/15-а) та підтримана Верховним Судом у постанові від 24 липня 2018 року (справа № 351/1207/15-а), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання відмови пенсійного органу в перерахунку пенсії позивача з урахуванням пільгового обчислення стажу неправомірною, зобов'язання здійснити перерахунок і виплату пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу за період роботи з 21.01.1980 по 10.09.1992 як трудовий стаж, отриманий у місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців з врахуванням північної надбавки та районного коефіцієнта з дати призначення пенсії є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у справі №809/813/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 05.12.2018.