Справа № 343/1388/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2598/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2018 року у справі № 343/1388/18 (рішення ухвалено в м. Долина, головуючий суддя Лицура І.М.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №7 батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Музики Яни Володимирівни про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 27.08.2018 звернувся в суд із адміністративним позовом до інспектора роти №7 батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Музики Яни Володимирівни, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №4780789 від 22.07.2018, винесену інспектором роти №7 батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Музикою Яною Володимирівною та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи позов, позивач вказує на неправомірність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи. Апелянт вказує, в постанові серії НК №4780789 відповідачем зазначено, що позивач порушив вимоги знаку 5.39 «Знак стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інвалід». Однак табличка «Інвалід» застосовується лише із знаком 5.38 «Місце для стоянки». Таким чином, відповідач застосував нормативний акт, який не передбачає відповідальність за порушення знаку 5.39 «Знак стоянки» з додатковою табличкою до нього «Інвалід».

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

26.11.2018 від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В силу приписів ст. 230 КАС України секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 22.07.2018 інспектором роти №7 батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Музикою Яною Володимирівною винесено постанову серії НК №780789 від 22.07.2018, якою на позивача ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

З даної постанови видно, що позивач ОСОБА_1 22 липня 2018 року о 22:20 год. на вул. Дмитрівська, 2, в м.Києві, керуючи транспортним засобом «Honda Pilot», номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.39 «Знак стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інвалід», чим порушив п. 8.4 «г» Правил дорожнього руху.

Вважаючи оскаржувану постанову незаконною позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що паркування (як стоянка, так і зупинка) водієм транспортного засобу на місці, що позначено знаком з додатковою табличкою 7.17, тобто на місці, де дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, які перевозять інвалідів (крім випадків вимушеної стоянки), створює об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП.

Вказав, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяла в межах своєї компетенції та відповідно діючого законодавства України.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п.8.4 Правил дорожнього руху України дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Розділом 33 Правил дорожнього руху України визначено, що знак 5.38 «Місце для стоянки» застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою «Р» та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою «Р» та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

Пунктом 5.39 Правил дорожнього руху України знак «Зона стоянки» визначає зону, де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним.

Також, вказаним розділом Правил дорожнього руху України встановлено знак 7.17 «Інваліди», який означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» відповідно до вимог цих Правил.

Аналізуючи вищенаведене табличка 7.17 «Інвалід» застосовується лише із знаком 5.38 «Місце для стоянки» і означає, що його дія поширюється на мотоколяски і автомобілі на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід», а не як зазначено відповідачем в оскаржуваній постанові знак 5.39 ПДР з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інвалід».

Таким чином, апелянтом вірно зазначено, що відповідач застосував нормативний акт, який не передбачає відповідальність за порушення знаку 5.39 «Знак стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інвалід».

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст. 121 КУпАП.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП настає в разі зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю».

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Позивач не заперечує, що він 22.07.2018 керував автомобілем «Honda Pilot», номерний знак НОМЕР_1, та на вул. Дмитрівська, 2 в м.Києві та здійснив зупинку транспортного засобу в межах дії дорожнього знаку 5.39 ПДР, який визначає «Зону стоянки», де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним 7.6.1-7.6.5. ПДР «Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку».

Разом з тим, колегія суддів, вважає за необхідне вказати, що позивач не може бути притягнений до адміністративної відповідальності за неправильне розташування дорожніх знаків, а вимоги дорожнього знаку 5.39 ПДР з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інвалід» позивач не порушував.

Суд першої інстанції не взяв до уваги вищевказаного та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні даного позову.

Інших належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача відповідач не надав.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що у інспектора поліції не було належних правових підстав для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення штрафу у розмірі 1020 грн за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 122 КУпАП, а отже оскаржувана постанова є неправомірною.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2018 року у справі № 343/1388/18 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №4780789 від 22.07.2018, винесену інспектором роти №7 батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Музикою Яною Володимирівною та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук