Справа № 810/4607/18
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2018 року м.Київ справа № 810/4607/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами cпрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) з позовом до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області (далі - відповідач), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області щодо невнесення змін до виборчої адреси ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) на підставі його заяви;

- зобов'язати ОСОБА_2 районну державну адміністрацію Київської області внести зміни до виборчої адреси ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) з виборчої адреси: АДРЕСА_2 на виборчу адресу: АДРЕСА_1.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, визначено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано докази по справі від позивача та відповідача, призначено судове засідання по справі на 06.11.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, має постійне місце проживання у Київській області, зокрема, у приватному будинку, який на праві приватної власності належить сім'ї позивача. У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не може реалізувати свої виборчі права на непідконтрольній Україні території, він звернувся до відповідача із заявою про зміну виборчої адреси, однак, отримав відповідь з відмовою у зміні виборчої адреси, яка на його думку не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Відповідач письмових заперечень проти позову чи відзиву на позовну заяву до суду не надав, ухвалу суду про витребування доказів не виконав, про причини неможливості надати витребувані судом документи не повідомив.

Присутні у судовому засіданні 06.11.2018 позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивачем на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, а також за власною ініціативою були надані суду додаткові документи.

У судове засідання по справі 06.11.2018 представник відповідача не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно рекомендованою кореспонденцією, яку отримав 18.09.2018, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у відсутність відповідача не подавав.

В судовому засіданні 06.11.2018 представник позивача подав письмове клопотання про продовження розгляду справи №810/4607/18 у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, приймаючи до уваги неприбуття відповідача у судове засідання, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, суд протокольною ухвалою постановив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1, виданим Сімферопольським РВ ГУ ДМС України в АР Крим 03 липня 2013 року. Місцем реєстрації позивача у паспорті з 26.11.2004 є: АДРЕСА_2 (а.с. 11-12).

За даними довідки від 06.10.2015 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, яка видана Управлінням соціального захисту населення ОСОБА_2 районної державної адміністрації, ОСОБА_1 з 20.01.2015 перемістився з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно штампу про місце перебування за зареєстрованою адресою, який міститься на звороті зазначеної довідки, позивач з 06.10.2015 проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до довідки, складеної на підставі відомостей домової книги про склад сім'ї та прописки, від 20.09.2018 №2230-02-28-18, виданої виконавчим комітетом Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, ОСОБА_1 з 2015 року прописаний в будинку АДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_3, яка є матір'ю позивача (а.с. 29).

Відповідно до довідки Громадської організації "Громада Гори" від 21.09.2018 №21/09/18-02 позивач є членом Громадської організації "Громада Гори", яка створена жителями та проводить свою діяльність на території с. Гора Бориспільського району. Позивач бере активну участь в проведенні заходів, які ініціює та організовує Громадська організація "Громада Гори" в інтересах місцевого населення та для розвитку села (а.с. 29).

Судом встановлено, що 14 травня 2018 року позивач звернувся до Відділу ведення Державного реєстру виборців апарату ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області із заявою про внесення змін до виборчої адреси, а саме просив внести до виборчої адреси такі зміни: поштовий індекс 08324, країна проживання Україна, АДРЕСА_1, яка є постійним місцем проживання ОСОБА_1 До заяви позивач додав копію паспорту, копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та копію ідентифікаційного номеру (а.с 13).

ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області від 17.05.2018 №48/07-58-565 позивачу відмовлено у внесенні зміни до його виборчої адреси. Вказана відмова мотивована тим, що згідно з пунктом 8 статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист. Однак, у вказаному переліку документів відсутня довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Подані позивачем документи - паспорт громадянина України та довідка взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, не підтверджують зареєстроване місце проживання на території Гірської сільської ради, відтак правові підстави щодо внесення зміни до виборчої адреси відсутні (а.с. 14-16).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невнесення змін до виборчої адреси протиправною та з метою відновлення порушених прав позивач звернувся за захистом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 38 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Закон України "Про Державний реєстр виборців" від 22.02.2007 №698-V визначає правові та організаційні засади створення і ведення єдиного Державного реєстру виборців в Україні (далі - Закон №698-V).

Відповідно до положень частин першої та другої статті 20 Закону №698-V, кожен виборець у разі зміни його персональних даних, зазначених у частині першій статті 6 та пунктах 1 і 4 частини першої статті 7 цього Закону, може особисто звернутися до органу ведення Реєстру відповідно до своєї виборчої адреси із заявою про внесення змін до його персональних даних у Реєстрі. До заяви додаються документи (копії документів), що підтверджують ці зміни. У разі якщо до заяви додаються копії документів, їх оригінали пред'являються органу ведення Реєстру. Виборець, який постійно не здатний пересуватися самостійно, може уповноважити на подання такої заяви іншу особу. Виборець, який проживає чи перебуває за межами України, звертається із заявою до відповідної закордонної дипломатичної установи України, яка невідкладно передає заяву разом з документами (їх копіями), що додаються до неї, органу ведення Реєстру в Міністерстві закордонних справ України.

У разі звернення щодо зміни виборчої адреси виборець подає органу ведення Реєстру за новою виборчою адресою заяву, до якої додаються документи (копії документів), що підтверджують зміну виборчої адреси виборця.

Згідно з частиною четвертою статті 20 цього ж Закону у разі звернення виборця із заявою щодо зміни виборчої адреси орган ведення Реєстру вивчає обґрунтованість заяви. За підсумками вивчення керівник органу ведення Реєстру може прийняти таке рішення:

1) видати наказ про внесення до Реєстру зміни щодо виборчої адреси виборця (якщо зміна виборчої адреси виборця відбувається в межах території, на яку поширюються повноваження цього органу ведення Реєстру);

2) звернутися за допомогою засобів автоматизованої інформаційно-телекомунікаційної системи Реєстру до органу ведення Реєстру за попередньою виборчою адресою виборця про необхідність внесення змін щодо виборчої адреси виборця (якщо попередня виборча адреса виборця не належить до території, на яку поширюються повноваження цього органу ведення Реєстру);

3) відмовити виборцю у внесенні зміни до його виборчої адреси.

Зі змісту заяви, поданої позивачем до відповідача встановлено, що позивач просив внести зміни щодо його виборчої адреси у Державному реєстрі виборців.

Згідно з частинами першою та другою статті 8 Закону №698-V виборча адреса виборця визначається згідно з цією статтею та є підставою для віднесення виборця до відповідної виборчої дільниці.

Виборчою адресою виборця є адреса, за якою зареєстровано його місце проживання відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Абзацом першим статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-IV (далі - Закон №1382-IV) передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (абз. 17 ст. 6 Закону №1382-IV).

Основні засади, організація і порядок проведення виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад, сільських, селищних, міських голів та старост визначає Закон України від 14.07.2015 №595-VIII "Про місцеві вибори" № 595-VIII.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №595-VIII право голосу на виборах депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим мають громадяни України, які мають право голосу відповідно до статті 70 Конституції України та проживають на території Автономної Республіки Крим у межах відповідного територіального виборчого округу.

Право голосу на виборах депутатів районної ради мають громадяни України, які мають право голосу відповідно до статті 70 Конституції України, належать до відповідних територіальних громад на території цього району та проживають в межах відповідного територіального виборчого округу.

Право голосу на виборах депутатів обласної ради мають громадяни України, які мають право голосу відповідно до статті 70 Конституції України та проживають на території відповідних районів, міст обласного значення, що входять до складу цієї області в межах відповідного територіального виборчого округу.

Право голосу на виборах депутатів сільської, селищної, міської ради, виборах сільського, селищного, міського голови мають громадяни України, які мають право голосу відповідно до статті 70 Конституції України, належать до відповідної територіальної громади та проживають в межах відповідного виборчого округу.

Право голосу на додаткових виборах депутатів сільської, селищної ради мають громадяни України, які мають право голосу відповідно до статті 70 Конституції України, належать до територіальної громади, що приєдналася до об'єднаної територіальної громади в порядку, визначеному Законом України "Про добровільне об'єднання територіальних громад", та проживають у межах відповідного виборчого округу.

Право голосу на виборах депутатів районної у місті ради мають громадяни України, які мають право голосу відповідно до статті 70 Конституції України, належать до територіальної громади відповідного міста та проживають на території відповідного району в місті в межах відповідного територіального виборчого округу.

Громадяни України, які мають право голосу на відповідних місцевих виборах, є виборцями.

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону №595-VIII належність громадянина до відповідної територіальної громади та проживання його на відповідній території визначається його зареєстрованим місцем проживання.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що вирішальне значення при вирішенні спорів щодо внесення змін до виборчої адреси має місце реєстрації громадянина.

За даними паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. Оригінал паспорту громадянина України позивача був оглянутий судом у судовому засіданні 06.11.2018.

При цьому суд зазначає, що довідка від 06.10.2015 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, яка видана Управлінням соціального захисту населення ОСОБА_2 районної державної адміністрації на ім'я позивача, не є документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача.

Форма довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення затверджена постановою Кабінету Міністрів України «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення» від 01.10.2014 №509 (далі - Постанова №509).

Відповідно до п.1 Постанови №509 довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується).

В подальшому Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 26.08.2015 №636, якою було внесено зміни до Постанови №509.

Так, вказаною постановою КМУ №636 було викладено назву Постанови КМУ №509 у такій редакції: «Про облік внутрішньо переміщених осіб» та викладено в новій редакції Додаток до постанови - Довідку про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до п.1 Постанови №509 (зі змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин) довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-IV (зі змінами та доповненнями) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи;

документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні.

Згідно з п.9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016 (в редакції, яка була чинна до 15.08.2017), відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

09.08.2017 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №579 «Про внесення зміни до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання», якою внесено зміни до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. N 207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру", а саме виключено в абзаці першому слова "та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи". Вказана постанова набрала чинності з 16.08.2017.

Отже, з 16.08.2017 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, до якого вноситься інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) особи.

Проте суд наголошує, що відповідно до довідки (виписка з домової книги про склад сім'ї та прописки) від 20.09.2018 №2230-02-28-18, виданої виконавчим комітетом Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, позивач з 2015 року зареєстрований за адресою: 08324, Україна, АДРЕСА_1.

Відтак, довідкою від 20.09.2018 №2230-02-28-18, виданою виконавчим комітетом Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, підтверджено факт зміни реєстрації місця проживання позивача.

При цьому на питання суду про те, чому позивач не змінив відомості про зареєстроване місце проживання у паспорті громадянина України, позивач у судовому засіданні 06.11.2018 пояснив, що має не вирішені на день розгляду цієї справи питання майнового характеру на території Автономної Республіки Крим і тому зареєстроване місце проживання на території Автономної Республіки Крим у його паспорті громадянина України має значення для позивача виключно для вирішення питань, пов'язаних із захистом права власності на об'єкти нерухомого майна на території АР Крим.

Отже, суд враховує, що реєстрація позивача за даними домової книги про склад сім'ї та прописки за адресою: 08324, Україна, АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою від 20.09.2018 №2230-02-28-18, виданою виконавчим комітетом Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, є належним доказом реєстрації постійного місця проживання позивача.

Щодо адреси постійного місця проживання позивача, за якою позивач є зареєстрованим за даними домової книги з 2015 року, суд зазначає, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю., від 30.08.2014 р. р.№914, ОСОБА_3 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 431,7 кв.м., житловою площею 148,3 кв.м. (а.с.17-18).

Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речовин прав на нерухоме майно 30.08.2014 за номером запису про право власності 6841339, власник - ОСОБА_3, що підтверджується витягом з Державного реєстру речовин прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 26208589 від 30.08.2014 (а.с.19-20).

З довідки від 20.09.2018 №2230-02-28-18, виданої виконавчим комітетом Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, також слідує, всього в будинку за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано 5 осіб:

- ОСОБА_3, заявник, ІНФОРМАЦІЯ_4,

- ОСОБА_5, чоловік, ІНФОРМАЦІЯ_5,

- ОСОБА_1, син, ІНФОРМАЦІЯ_6,

- ОСОБА_6, донька, ІНФОРМАЦІЯ_7,

- ОСОБА_7, донька, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Отже, суд приймає до уваги довідку від 20.09.2018 №2230-02-28-18, видану виконавчим комітетом Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, як належний доказ реєстрації постійного місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, доказами постійного проживання позивача в селі Гора Бориспільського району Київської області є також такі документи, надані позивачем в судовому засіданні 06.11.2018:

- довідка Громадської організації "Громада Гори" від 21.09.2018 №21/09/18-02, згідно якої позивач є членом Громадської організації "Громада Гори", яка створена жителями та проводить свою діяльність на території с. Гора Бориспільського району (а.с. 30);

- копія атестату про повну загальну середню освіту від 14.01.2016 серії КВ №48557749, відповідно до якого ОСОБА_1 здобув повну загальну середню освіту в 2016 році у Коледжі вищого навчального закладу "Київський університет ринкових відносин" (а.с. 31);

- копія диплома бакалавра від 30.06.2018 серії В18 №061145, згідно якого ОСОБА_1 закінчив у 2018 році Вищий навчальний заклад "Київський університет ринкових відносин" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, здобув кваліфікацію: ступінь вищої освіти "Бакалавр", спеціальність "Менеджмент", професійна кваліфікація "бакалавр з менеджменту" (а.с. 32-36).

У статті 3 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що Високі Договірні Сторони зобов'язуються проводити вільні вибори з розумною періодичністю шляхом таємного голосування за умов, які забезпечуватимуть народові вільне виявлення своєї думки при виборі законодавчої влади.

Статтею 25 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року встановлено, що кожен громадянин повинен мати без будь-якої дискримінації, згаданої в статті 2, і без необґрунтованих обмежень право і можливість: брати участь у веденні державних справ як безпосередньо, так і за посередництвом вільно обраних представників; голосувати і бути обраним на справжніх періодичних виборах, які проводяться на основі загального й рівного виборчого права при таємному голосуванні та забезпечують свободу волевиявлення виборців; допускатися в своїй країні на загальних умовах рівності до державної служби. Це положення визначає, що всі держави-учасниці зазначеного Пакту незалежно від конституційної структури повинні запровадити таку систему доступу до державної служби, виборів та участі у веденні державних справ, яка ефективно гарантувала б дотримання цього положення.

Враховуючи те, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, а вказана адреса є його постійним та зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, суд вважає наявними підстави для зміни виборчої адреси позивача.

При цьому відсутність у паспорті громадянина України відмітки (штампу) про зареєстроване місце проживання за даною адресою не є підставою для відмови у зміні виборчої адреси, адже відомості паспорта про зареєстроване місце проживання особи є похідними від реєстрації місця проживання за даними домової книги.

Суд приймає до уваги європейську судову практику, де вказано, що Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

Відповідно до статті 3 «Право на вільні вибори» Протоколу №11 Конвенції Високі Договірні Сторони зобов'язуються проводити вільні вибори з розумною періодичністю шляхом таємного голосування в умовах, які забезпечують вільне вираження думки народу у виборі законодавчого органу.

Слід зазначити, що "трискладовий тест" для визначення виправданості втручання за Конвенцією є засобом для перевірки наявності необхідних умов для обмеження прав, гарантованих Конвенцією і передбачає наявність всіх елементів, що вказує на те, що будь-яке обмеження права має пройти перевірку на відповідність сукупності трьох умов: 1) втручання здійснене «згідно із законом»; 2) воно відповідає законній (легітимній) меті; 3) воно «необхідне в демократичному суспільстві».

Отже, обмеження, що не відповідає таким умовам, порушує право особи.

Так, у рішенні у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine) від 2.12.2010 р., заява № 30856/03, ЄСПЛ зазначив: 42. Втручання держави є порушенням ст. 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи кілька, що перелічені у п. 2 ст. 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві».

Така концепція міститься і в інших рішеннях ЄСПЛ, наприклад у рішеннях у справах «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine) від 18.12.2008 р., заява № 39948/06, п. 47; «Вєренцов проти України» (Vyerentsov v. Ukraine) від 11.04.2013 р., заява № 20372/11, п. 51; «ОСОБА_8 проти України» (Sergey Volosyuk v. Ukraine) від 12.03.2009 р., заява №1291/03, п. 81, та інших рішеннях ЄСПЛ). Тобто її можна вважати усталеною практикою ЄСПЛ.

Застосовуючи прецедентну практику у розглядуваній справі та дотримуючись правил для визначення виправданості втручання держави за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як засобу для перевірки наявності необхідних умов для обмеження прав, гарантованих Конвенцією, суд у розглядуваній справі констатує, що відмова у зміні виборчої адреси свідчить про порушення прав позивача, гарантованих статтею 8 Конвенції, оскільки таке втручання не було здійснено «згідно із законом»; таке втручання не відповідало законній (легітимній) меті через невизначеність періоду тимчасової окупації Автономної Республіки Крим та як наслідок обмеження у реалізації виборчих прав; і головне, що таке втручання не було необхідним в демократичному суспільстві.

У справі «Рисовський проти України» (п.70-71) Європейський Суд зазначив про особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП], заява N 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява N 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява N 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява N 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (справа "Москаль проти Польщі", п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", заява N 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії", п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява N 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії", заява N 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження реєстрації його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, що є достатньою підставою для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача внести зміни до виборчої адреси ОСОБА_1 з виборчої адреси: АДРЕСА_2 на виборчу адресу: АДРЕСА_1.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області щодо невнесення змін до виборчої адреси ОСОБА_1 на підставі його заяви, суд вважає недоведеними обставини справи щодо наявності бездіяльності відповідача з огляду на таке.

Дія - активна поведінка суб'єкта владних повноважень (органу чи посадової особи). Об'єктом оскарження може бути як одноразова, так і триваюча дія, яка порушує права чи інтереси позивача. Бездіяльність навпаки свідчить про відсутність активної поведінки суб'єкта владних повноважень, який свою чергою не вчиняє жодних дій з приводу питання, яке виникло.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Суд не вбачає бездіяльності відповідача щодо невнесення змін до виборчої адреси позивача, адже матеріали справи навпаки свідчать про те, що відповідач розглянув заяву позивача про зміну виборчої адреси, що свідчить про активну поведінку відповідача у спірному питанні.

Зважаючи на те, що позивачем не оскаржено до суду рішення відповідача про відмову у зміні виборчої адреси, обраний позивачем спосіб захисту права шляхом оскарження бездіяльності відповідача щодо невнесення змін до виборчої адреси не відповідає його змісту, з огляду на що у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Крім того, суд враховує, що позивачем до його заяви про зміну виборчої адреси не було надано довідку від 20.09.2018 №2230-02-28-18, видану виконавчим комітетом Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, що позбавило відповідача можливості проаналізувати та врахувати цю довідку при розгляді заяви позивача, що також виключає бездіяльність відповідача щодо невнесення змін до виборчої адреси.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Зобов'язати ОСОБА_2 районну державну адміністрацію Київської області внести зміни до виборчої адреси ОСОБА_1 з виборчої адреси: АДРЕСА_2 на виборчу адресу: АДРЕСА_1.

3. В частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області щодо невнесення змін до виборчої адреси ОСОБА_1 на підставі його заяви - у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 30.11.2018.

Суддя Кушнова А.О.