Справа № 160/7371/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 грудня 2018 року Справа № 160/7371/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку з 07.11.2015 року раніше призначеної пенсії та виплаті йому пенсії, виходячи з 70% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, загальний розмір яких складає 35 447 грн. 61 коп. відповідно до довідок Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 22.08.2018 року за №19/104-14711 та від 03.09.2018 року за №19/117-10974, а також одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 148 319 грн. 04 коп. відповідно до довідки Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 22.08.2018 року за №19/104-14712, які він отримував на протязі 2013-2015 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ - з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 07.11.2015 року перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 та виплатити йому пенсію виходячи з 70% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, загальний розмір яких складає 35447 грн. 61 коп. відповідно до довідок Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 22.08.2018 року за №19/104-14711 та від 03.09.2018 року за №19/117-10974, а також одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 148 319 грн. 04 коп. відповідно до довідки Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 22.08.2018 року за №19/104-14712, які він отримував на протязі 2013-2015 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ - з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2018р. після відкриття провадження по справі, адміністративний позов залишено без руху з встановленням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з 07.11.2015 року та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії саме з 07.11.2015 року, в якій вказати підстави для його поновлення та надати докази, що підтверджують поважність пропуску строку звернення до суду.

07 грудня 2018 року від позивача на адресу суду надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, ним не пропущений строк звернення до суду. Причиною для подання вказаного адміністративного позову стала відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що зазначена у листі від 17.09.2018 року №З14462-18, у перерахунку у перерахунку з 07.11.2015 року призначеної пенсії, виходячи з 70% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також одноразової грошової допомоги при звільненні, які він отримував на протязі 2013-2015 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ - з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Таким чином, при зверненні 06.09.2018 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивач скористався правом подати додаткові довідки для перерахунку вже призначеної пенсії, а отримавши 02.10.2018 року відмову у проведенні перерахунку звернувся до суду із даним позовом.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов в частині позовних вимог за період з 07.11.2015 року по 02.04.2018 року підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом з тим, процесуальний закон обмежує право звернення до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванню учасників судового процесу. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.96 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Щодо застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" суд зазначив, що дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов'язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Тобто практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Для вирішення питання про застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно встановити початок його перебігу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 03.10.2018 року.

Позовні вимоги заявлені за період з 07.11.2015 року - дати призначення позивачу пенсії, яку він просить зобов'язати перерахувати. Із заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся 06.09.2018 року та 02.10.2018 року отримав лист про відмову у перерахунку пенсії.

В свою чергу пенсійні виплати носять щомісячний характер і відмова у перерахунку пенсії не може визнаватись одномоментною дією, спірний період позовних вимог в межах шестимісячного строку, той який передує даті звернення до суду, тобто з 03.04.2018 року.

Таким чином, позовні вимоги за період з 07.11.2015 року по 02.04.2018 року (включно) заявлені позивачем поза межами встановленого КАС України строку на звернення до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Позивач разом із заявою не надав жодних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 07.11.2015 року по 02.04.2018 року, підстав неможливості своєчасного звернення до суду з зазначеними вимогами у встановлений КАС України строк не зазначив.

Крім того про розмір пенсії позивач знав з моменту її призначення, але із заявою про перерахунок пенсії з 07.11.2015 року, тобто з моменту її призначення, звернувся лише у вересні 2018 року.

За наведених обставин суд вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом в частині позовних вимог з 07.11.2015 року по 02.04.2018 року без поважних причин, тому адміністративний позов в цій частині вимог підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, 36000, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги 26, м.Дніпро, 49094, ) в частині позовних вимог за період з 07.11.2015 року по 02.04.2018 року - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено та підписано 07 грудня 2018 року.

Суддя О.М. Неклеса