Справа № 522/18067/18
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/1434/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 3-ї роти 4-го батальйону УПП в Одеській області Носуленко Тетяни Миколаївни, третя особа: Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області, про визнання протиправними дій та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 11.10.2018 року звернувся до суду з позовом до лейтенанта УПП у Одеській області Іващенко Т.М. про визнання протиправними дій та скасування постанови.

Ухвалою суду від 16.11.2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

29.10.2018 року позивач недоліки позову, зазначені ухвалою суду від 16.11.2018 року, усунув, надавши позовну заяву в новій редакції, а саме, надав до суду позов до інспектора патрульної поліції 3-ї роти 4-го батальйону УПП в Одеській області Носуленко Тетяни Миколаївни, третя особа: Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області, про визнання протиправними дій та скасування постанови, в якому просив:

- визнати незаконними дії інспектора патрульної поліції 3-ї роти 4-го батальйону УПП в Одеській області Носуленко Тетяни Миколаївни по складанню постанови серії ВР №216822 від 02.10.2018 року та неправомірним притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП;

- визнати недійсною та скасувати постанову інспектора патрульної поліції 3-ї роти 4-го батальйону УПП в Одеській області Носуленко Тетяни Миколаївни серії ВР №216822 від 02.10.2018 року в справі про адміністративне правопорушення по відношенню до ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, провадження по справі закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

В обґрунтування позову вказано, що 02.10.2018 року о 16.20 год. на трасі Київ-Одеса 468 км, інспектором патрульної поліції 3-ї роти 4-го батальйону УПП в Одеській області Носуленко Т.М. було зупинено транспортний засіб BMW-520, д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням позивача, яка звинуватила його в тому, що він рухався в крайній лівій смузі при наявності вільної правої смуги, по дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку. За цією ж адресою відносно позивача було винесено постанову серії ВР №216822 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425.00 грн..

Між тим із вказаною постановою позивач не згоден та вважає її незаконною. Посилався на те, що він рухався за вищевказаному автомобілі по трасі Київ-Одеса, оглядовість та видимість у напрямку руху дозволили йому заздалегідь побачити перешкоди для руху по правій смузі руху автотранспорту, у зв'язку з тим, що стан правої смуги був незадовільний, дорожнє покриття вкрите вибоїнами та напливами, в підтвердження чого позивачем було надано носій з фото- та відеозаписом зазначеної ділянки дороги, тому він вимушений був тимчасово рухатись по лівій смузі. Також позивач зазначив, що йому та свідкам було відмовлено у наданні пояснень щодо обставин справи. Позивач вважає, що постанову винесено з порушеннями діючого законодавства, без з'ясування всіх обставин справи, у зв'язку з чим вимушений був звернутися до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 31.10.2018 року справа прийнята до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 09.11.2018 року.

Сторони у судове засідання 09.11.2018 року не з'явилися, розгляд справи відкладено на 30.11.2018 року.

29.11.2018 року на адресу суду надійшли пояснення представника третьої особи - Департаменту УПП в Одеській області, в яких зазначено, що позивачем порушено п.11.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, у підтвердження факту порушення позивачем надано відеозапис. Посилалась на те, що у якості доказу перешкоди для руху у вигляді вибоїн позивачем надаються фотографії та відеозапис лише крайньої правової смуги, проте достеменно невідомо, на якій саме ділянці дороги були зроблені ці фотознімки. Звернула увагу на те, що чому в такому випадку позивач рухався саме в крайньою лівою смугою (тобто третьою) смугою, а не середньою, посилалась, що згідно відеозапису - вільною була ще і друга смуга (середня). Також у поясненнях зазначено, що в обґрунтування власної правової позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у зв'язку з чим просили позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Учасники судового процесу в судове засідання 30.11.2018 року не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 205 КАС України).

З урахуванням ч.1 ст. 205 КАС України, строків розгляду даної категорії справ, за наявності відзиву від відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, сповіщених належним чином.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.250 КАС України).

У зв'язку з цим датою складання повного тексту рішення є 05.12.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 02.10.2018 року ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції 3-ї роти 4-го батальйону УПП в Одеській області Носуленко Т.М. за постановою серія ВР №216822 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Підставою для її прийняття стали наступні обставини, а саме, інспектором поліції 02.10.2018 року на трасі Одеса-Київ 468 км було зупинено водія транспортного засобу BMW-520, д.н.з.НОМЕР_1, у зв'язку з тим, що позивачем було порушено п.11.5 Правил дорожнього руху, чим скоєно адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

У постанові серії ВР №216822 зазначено, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом BMW-520, д.н.з.НОМЕР_1, на трасі Одеса-Київ 468 км, рухався в крайній ліві смузі при вільній правій, чим порушив п.11.5 Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідач, керуючись ст.ст.33, 284 КУпАП, застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. на підставі ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач із постановою у справі про адміністративне правопорушення від 02.10.2018 року серії ВР №216822 був ознайомлений та отримав її копію на місці правопорушення, про що свідчить його підпис у постанові.

Проте із даною постановою не згоден, тому звернувся до суду з дійсним позовом.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Відповідно до ч.2 ст.122 КпАП України порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п.1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У відповідності до п.2.3 (б) Правил дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.11.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року №1306, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

У своєму позові позивач не оспорює факт руху у крайній лівій смузі, але зазначає, що його дії були вимушені, у зв'язку з тим, що він заздалегідь побачив перешкоди для руху по крайній правій смузі руху, а саме, зазначена смуга руху знаходиться у незадовільному стані, дорожнє покриття вкрите вибоїнами та напливами, у зв'язку з чим він тимчасово був вимушений рухатися по лівій смузі руху, про що і повідомив інспектора поліції.

У підтвердження своїх дій, позивачем було надано фото- та відео фіксацію ділянки дороги, яка дійсно знаходиться в незадовільному стані.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Юридичною підставою для відповідальності є склад правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У відповідності до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У відповідності до ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України, при цьому, у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Між тим суд вбачає, що з боку відповідача не надано до суду доказів, щоб підтверджували обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, а саме того, що в діях позивача була наявна вина (умисел чи необережність) та що він навмисно рухався в крайній лівій смузі, при вільній правій смузі.

При цьому, відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі « Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

На спростування наведених позивачем доводів, що він тимчасово був змушений рухатися по лівій смузі, у зв'язку з тим, що заздалегідь побачив перешкоди для руху по правій смузі руху автотранспорту, відповідач не надав.

З наданих позивачем суду фотознімків та відеозапису вбачається, що у правій смузі дійсно наявні вибоїни та перешкоди для безпечного руху транспортного засобу. Посилання представника третьої особи з приводу того, що з наданих позивачем відео та фото- доказів достеменно не відомо, на якій ділянці дороги вони не зроблені, не є вагомими, оскільки у даному випадку саме на відповідача покладено обов'язок доведення обґрунтованості винесення оскаржуваної постанови, а отже і факт відсутності вибоїн та перешкод на дорозі на тій ділянці дороги, де позивача було замічено та зупинено.

Матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови поліцейського та відеозапису, на якому зафіксовано, що не тільки позивач на своєму автомобілі рухався в крайній лівій смузі руху, а й інші учасники дорожнього руху здійснюють рух по лівій смузі, належних та допустимих доказів щодо наявності умислу та таким чином і вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, не містять.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому суд вважає, що відповідач не виконав вимоги ст.280 КУпАП, згідно якої посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а також не виконав вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

За таких обставин, вимога позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №216822 від 02.10.2018 року. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 293 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і, серед іншого, скасовує постанову і закриває справу.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв'язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення (ст. 247 КУпАП).

Аналіз долучених до справи документів не дає підстав стверджувати, що 02.10.2018 року мала місце вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Пояснення позивача не спростовані належними та допустимими доказами зі сторони відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, а саме з підстав недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні.

Отже і вимоги позивача про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення також є обґрунтованими.

Враховуючи положення п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд вважає за можливе задовольнити позов ОСОБА_1 у частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №216822 від 02.10.2018 року.

При цьому, суд вважає безпідставними вимоги ОСОБА_1 щодо визнання незаконними дії інспектора патрульної поліції 3-ї роти 4-го батальйону УПП в Одеській області Носуленко Тетяни Миколаївни по складанню постанови серії ВР №216822 від 02.10.2018 року, оскільки як сам визнає позивач він дійсно рухався у лівій смузі дороги при вільній праві, що, у свою чергу, суперечить ПДР. Отже, працівник патрульної поліції був уповноважений його зупинити.

Відповідно до ч.3 ст.159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.19, 63 Конституції України, ст.ст.2-14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч.3 ст.194, ч.9 ст.205, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, ст.ст.9, 23, 30, 33, ст.122, 257, 258, 268, 278, 280, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1) до інспектора патрульної поліції 3-ї роти 4-го батальйону УПП в Одеській області Носуленко Тетяни Миколаївни, третя особа: Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області (, місцезнаходження: м.Одеса, вул.Ак.Корольва, 5), про визнання протиправними дій та скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ВР №216822 у справі про адміністративне правопорушення від 02.10.2018 року, винесену інспектором патрульної поліції 3-ї роти 4-го батальйону УПП в Одеській області Носуленко Тетяною Миколаївною, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №216822 від 02.10.2018 року.

В іншій частині позові - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 05.12.2018 року.

Суддя: Домусчі Л.В