Справа № 620/3519/18
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року м. Чернігів Справа № 620/3519/18

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Тихоненко О.М., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулась до суду з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - Чернігівське ОУПФУ, відповідач) про визнання неправомірними дій відповідача щодо нарахування позивачу пенсії по втраті годувальника в розмірі, меншому від 50% пенсії, яку отримував чоловік позивача - ОСОБА_2 до його смерті; зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% від фактичного розміру пенсії, яку отримував ОСОБА_2 до його смерті та зобов'язання відповідача доплатити позивачу з 19.05.2014 невиплачену суму пенсії по втраті годувальника.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач діяв в порушення вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав позивача, та як наслідок не призначення встановленої законом пенсії. Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії в зв'язку з втратою годувальника відповідач не навів жодних законодавчих підстав.

07.11.2018 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Ухвалою суду відповідачу надано термін для подачі відзиву на позовну заяву.

Відповідачем 22.11.2018, в межах встановленого строку, подано відзив, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначає, що ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.) отримував пенсію за вислугу років згідно ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не пенсію за віком згідно норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статтею 37 якого закріплено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на одного непрацездатного члена сім'ї в розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника. Померлому годувальнику ОСОБА_2 не була призначена пенсія за віком за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Також, Чернігівське ОУПФУ зазначає, що 19.05.2014 відповідно до заяви встановленого зразка позивач звернулась із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2, відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідач звертає увагу суду на пропущення ОСОБА_1 строків звернення до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про смерть від 04.03.2013 Серії НОМЕР_2 помер чоловік позивача - ОСОБА_2 (а.с.14).

Позивач з 19.05.2014 перебуває на обліку в Чернігівському ОУПФУ та отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника, за померлого чоловіка ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Розмір пенсії позивача складає 1893,27 грн (а.с.28).

В червні 2016 року позивач звернулася до Чернігівського ОУПФУ щодо перегляду пенсійної справи останньої та здійснення перерахунку пенсії, у зв'язку з втратою годувальника - 50% відповідно до суми пенсії, яку отримував чоловік позивача ОСОБА_2

Відповідач листом від 28.07.2016 № 503/02/У-7 повідомив позивача, що загальний розмір пенсії за віком померлого годувальника, з якого обчислюється пенсія по втраті годувальника складає 1626,69 грн. За документами пенсійної справи загальний розмір пенсії позивача у зв'язку з втратою годувальника на 01.07.2016 становить 1130,00 грн, яка призначена та виплачується позивачу згідно діючого законодавства (а.с.12).

В подальшому, 03.07.2018 позивач звернулася до Чернігівського ОУПФУ з заявою щодо надання довідки про розмір пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 (а.с.11).

Листом від 06.07.2018 № 735/02/У-7 Чернігівське ОУПФУ повідомило позивача, що зміст отриманого запиту не уповноважує ОСОБА_1 на отримання даного виду інформації, а тому Чернігівське ОУПФУ для надання відповідної інформації не вбачає правових підстав (а.с.13).

Згідно довідки Чернігівського ОУПФУ від 14.11.2018 № 1478 пенсія за вислугу років ОСОБА_2 (працівникам льотних екіпажів) складає: за вересень 2012 року - 6641,73 грн; за жовтень 2012 року - 6642,57 грн; за листопад 2012 року - 6642,57 грн; за за грудень 2012 року - 6644,53 грн; за січень 2013 року - 6645,23 грн та за лютий 2013 року - 6645,23 грн, а всього на загальну суму 39861,86 грн (а.с.49).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058) визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону № 1058 виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 8 вказаного Закону передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 10 Закону № 1058 передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Тобто, законом встановлено право вибору позивача одного з виду пенсій.

Статтею 36 Закону встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника (ч. 3 ст. 36 Закону № 1058).

Відповідно до ч. 1 ст.37 Закону № 1058 пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону № 1058 пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім'ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії (ч.2 ст. 38 Закону № 1058).

Тобто, право на зміну виду пенсії у позивача виникло з дати звернення з відповідною заявою до пенсійного органу - 19.05.2014.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Необхідно зазначити, що за Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії (стаття 2 Закону).

Статтею 6 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію (стаття 7 вказаного Закону).

Пенсія в разі втрати годувальника встановлюється на весь період, протягом якого член сім'ї померлого вважається непрацездатним згідно з статтею 37 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", - довічно (ст. 47 даного Закону).

Відповідно до ст. 51 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 54 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» передбачено право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті, у тому числі, а) працівники льотного і льотно-випробного складу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» сім'ям пенсіонерів пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж заробітку, з якого обчислювалась пенсія годувальника.

Як вбачається з довідки Чернігівського ОУПФУ від 14.11.2018 № 1478 (а.с.49) померлий чоловік позивача - ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу років у відповідності до вимог чинного законодавства України та станом на лютий 2013 року її розмір складав 6645,23 грн, а тому позивач має право на призначення пенсії в разі втрати годувальника у розмірі 50% від пенсії за вислугу років померлого чоловіка.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач діяв в порушення вимог чинного законодавства нараховуючи позивачу пенсію в разі втрати годувальника в розмірі 1893,27 грн., розмір якої не відповідає 50% пенсії за вислугу років померлого годувальника ОСОБА_2, яка на момент смерті складала 6645,23 грн.

Щодо наполягання відповідача на застосуванні шестимісячного строку звернення до суду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Однак, враховуючи, що нарахування пенсії у розмірі 50% від пенсії за вислугу років померлого чоловіка (6645,23 грн) ОСОБА_1 з 19.05.2014 не здійснювалось з вини державних органів, на яких покладено обов'язок щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу, тому право позивача на перерахунок пенсії з вказаного періоду є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком в силу вимог законодавства України.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, шляхом визнання неправомірними дій відповідача щодо нарахування позивачу пенсії по втраті годувальника в розмірі, меншому від 50% пенсії, яку отримував чоловік позивача - ОСОБА_2 до його смерті та зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% від фактичного розміру пенсії, яку отримував ОСОБА_2 до його смерті, який складав 6645,23 грн.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що вимога позивача про зобов'язання відповідача доплатити позивачу з 19.05.2014 невиплачену суму пенсії по втраті годувальника є безпідставною, оскільки обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

При цьому, суд звертає увагу на те, що права позивача на час розгляду даної справи не порушені, оскільки такий перерахунок ще не проведено, а суд не може під час прийняття постанови вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника в розмірі, меншому від 50% пенсії, яку отримував чоловік позивача - ОСОБА_2 до його смерті.

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% від фактичного розміру пенсії, яку отримував ОСОБА_2 до його смерті, який складав 6645,23 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

Відповідач: Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України (прос. Миру, 44, м. Чернігів, 14015, ).

Повне судове рішення складено 06.12.2018.

Суддя О.М. Тихоненко