Справа № 813/2078/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2121/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року у справі № 813/2078/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

суддя в 1-й інстанції - Сакалош В.М.,

час ухвалення рішення - 30.08.2018 року, 12:44 год,

місце ухвалення рішення - м.Львів,

дата складання повного тексту рішення - 07.09.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, в якому просила визнати протиправним і скасувати пункт 1 рішення Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області 16 сесії VII скликання №290 від 16 лютого 2018 року "Про внесення змін у рішення №201 від 25 травня 2017 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого селянського господарства та ведення садівництва громадянам».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що рішення Модрицької сільської ради Дрогобицького району №201 від 25 травня 2017 року є ненормативним (індивідуальним) правовим актом, тобто є актом одноразового застосування. На підставі вказаного рішення виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією суб'єктивних прав позивача - ОСОБА_1, і вона заперечує проти їх зміни чи припинення. Вказане рішення вичерпало свою дію фактом його виконання - виготовленням технічної документації із землеустрою, а тому орган місцевого самоврядування не мав правових підстав для його скасування чи зміни після його виконання, і могло бути скасовано лише у судовому порядку. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що чинне законодавство України не передбачено такої умови для внесення змін у рішення №201 від 25 травня 2017 року, як «приведення земельно-облікових даних згідно з погосподарськими книгами». Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що позивачем не реалізовано усіх послідовних етапів отримання земельної ділянки та не виконано рішення сільської ради № 201 від 25 травня 2017 року, тому сільська рада була вправі внести зміни у зазначене рішення. При цьому внесення змін до рішення № 201 від 25 травня 2017 не порушило прав позивача на отримання земельної ділянки, адже жодних змін до загального розміру земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 внесено не було, зміни внесено лише щодо цільових призначень земельних ділянок згідно з даними погосподарських книг для усунення розбіжностей, виявлених 03 січня 2018 року в ході виїзного спільного засідання обстеження вулиці Клубної у с. Модричі Дрогобицького району Львівської області. Також вказує, що таке рішення сільської ради прийняте з врахуванням практики Європейського Суду з прав людини (п. 71 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Рисовський проти України»), зокрема, в контексті того, що принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати виправляти випадкові помилки. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник позивача (апелянта) - ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача - Швед С.І. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер витягу 86128866).

25 травня 2017 року Модрицька сільська рада, розглянувши заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), враховуючи дані земельно-облікових документів, керуючись ст.12,40,116,118,119,121 Земельного Кодексу України, ст.25 Закону України «Про землеустрій», відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», прийняла рішення № 201, пунктом 1 якого ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1799 га в АДРЕСА_1.

Відповідно до п.2 вказаного рішення з метою його виконання ОСОБА_4 необхідно замовити технічну документацію в організації, яка має ліцензію на проведення робіт із землеустрою та подати на затвердження у Модрицьку сільську раду.

З матеріалів справи вбачається, що 04 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 уклала з організацією, яка має ліцензію на проведення робіт із землеустрою - МПП «Землемір», договір № 396 про виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розташована у АДРЕСА_1.

19 жовтня 2017 року ОСОБА_1 оплатила вартість вказаних робіт в сумі 1102,92 грн., що стверджується квитанцією про оплату (а.с.14).

Матеріалами справи стверджується, що виготовлено кадастровий план земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с.15), схему прив'язки межових знаків до об'єктів і контурів місцевості (а.с.16), а також акт прийому-передачі межових знаків на зберігання (а.с.17).

30 січня 2018 року позивач звернулася до голови Модрицької сільської ради Флюнти М.Л. із заявою про підписання ним акту прийому-передачі межових знаків на зберігання, складених інженером землевпорядником МПП «Землемір» Вачевською С.С.

31 січня 2018 року Модрицька сільська рада листом повідомила позивача про те, що 03 січня 2018 року було проведено виїзне спільне засідання обстеження вулиці Клубної, під час якого встановлено, що відповідно до записів у погосподарських книгах 1996-2000 років за будинковолодінням № 9 по вул. Клубній рахується земельна ділянка для обслуговування житлового будинку 0,03 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,10 га та відповідно до записів у погосподарських книгах 2001-2005 років і на даний час за будинковолодінням № 9 по вул. Клубній рахується земельна ділянка для обслуговування житлового будинку 0,06 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,12 га.

Відповідно до п.5 Акту виїзного спільного засідання обстеження вулиці Клубної від 03 січня 2018 року, жителів вулиці Клубної було зобов'язано привести у відповідність межі будинковолодінь з даними погосподарських книг.

Рішенням Модрицької сільської ради № 290 від 16 лютого 2018 року відповідно до п. 5 Акту виїзного спільного засідання обстеження вулиці Клубної та приведення земельно-облікових даних у відповідність з даними господарських книг у період від 1996 по 2018 роки,

керуючись ст.12,40,116,118,119,121 Земельного Кодексу України, ст.25 Закону України «Про землеустрій», відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» внесено зміни до рішення Модрицької сільської ради № 201 від 25 січня 2017 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства та ведення громадян», а саме: п.1.1. викладено у такій редакції: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого господарства в с. Модричі таким громадянам: ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,0730 га, АДРЕСА_1 та для ведення особистого селянського господарства - площею 0,1069 га.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області № 201 від 25 травня 2017 року станом на дату внесення до нього змін пунктом 1 рішення Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області № 290 від 16 лютого 2018 року виконано не було. Крім того, внесення змін до рішення № 201 від 25 травня 2017 року не порушило прав позивача на отримання земельної ділянки, адже змін до загального розміру земельної ділянки, що знаходиться за відповідною адресою внесено не було, змінено лише цільове призначення земельних ділянок. Таким чином, при прийнятті оскаржуваного рішення про внесення змін у рішення №201 від 25 травня 2017 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою відповідач діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом заявленого позову є правомірність прийняття відповідачем рішення про внесення змін у рішення №201 від 25 травня 2017 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою .

Згідно зі ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська рада питання регулювання земельних відносин повинна вирішувати виключно на пленарних засіданнях і відповідно до закону.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, чинним законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

Повноваження сільської, селищної, міської ради у галузі земельних відносин передбачені, зокрема, ст.12, 122 ЗК України.

Згідно зі ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в межах їх повноважень.

Цієї статтею також визначено підстави безоплатного набуття у власність громадянами права на землю, зокрема, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Ст.118 ЗК України передбачає, що громадянин, зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подає заяву (клопотання) до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу.

Згідно з ч.6- 8 ст.118 ЗК України у клопотанні про одержання земельної ділянки зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні та інші матеріали. Відповідний орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що для отримання громадянином у власність земельної ділянки із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) відповідний орган місцевого самоврядування зобов'язаний розглянути відповідну заяву (клопотання) громадянина у місячний строк і вирішити питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відмова в наданні такого дозволу повинна бути мотивованою і можлива лише у разі невідповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником будинку АДРЕСА_1.

25 травня 2017 року Модрицька сільська рада, розглянувши заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), враховуючи дані земельно-облікових документів, керуючись ст.12,40,116,118,119,121 Земельного Кодексу України, ст.25 Закону України «Про землеустрій», відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», прийняла рішення № 201, пунктом 1 якого ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1799 га в АДРЕСА_1.

Згідно з вимогами земельного законодавства України норма безоплатної приватизації земельної ділянки для для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах становить не більше 0,25 гектара (п.г ч.1 ст.121 Земельного Кодексу України).

Матеріалами справи стверджується, що на виконання цього рішення 04 жовтня 2017 року позивач уклала з організацією, яка має ліцензію на проведення робіт із землеустрою, договір про виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та оплатила виконання вказаних робіт.

Таким чином, виникли правовідносини пов'язані з реалізацією суб'єктивних прав позивача на отримання земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1799 га.

Ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачає, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У Рішенні №7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні Модрицька сільська рада як на підставу для внесення змін у рішення №201 від 25 травня 2017 року покликається на записи в погосподарських книгах.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення Модрицька сільська рада діяла не у спосіб, визначений чинним законодавством, оскільки суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Належним способом захисту порушеного права позивача колегія суддів, відповідно до ч.2 ст.245 КАС України, вважає визнання протиправним та скасування п.1 рішення Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області 16 сесії VII скликання №290 від 16 лютого 2018 року "Про внесення змін у рішення №201 від 25 травня 2017 року Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого селянського господарства та ведення садівництва громадянам".

Таким чином, доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Колегія суддів також звертає увагу на те, п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Відповідно ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Модрицької сільської ради України понесені позивачем судові витрати у розмірі 1762 грн. (704,80 грн. за подання позовної заяви та 1057,20 грн. за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.139, 242, 243, 246, 250, 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року у справі № 813/2078/18 скасувати, та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області 16 сесії VII скликання №290 від 16 лютого 2018 року "Про внесення змін у рішення №201 від 25 травня 2017 року Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого селянського господарства та ведення садівництва громадянам".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області () на користь ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

В.В. Ніколін

Повне судове рішення складено 07 грудня 2018 року.