Справа № 1240/2086/18
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року справа №1240/2086/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:головуючого судді Шишова О.О.,суддів Сіваченка І.В., Блохіна А.А., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 р. у справі № 1240/2086/18 (головуючий І інстанції Т.В. Смішлива ), яка складена в повному обсязі 18 липня 2018 року в м.Сєвєродонецьку Луганської області, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 06.02.2018 № Ф-69 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, апелянт) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Луганській області (надалі- відповідач) в якому просив суд визнати протиправною та скасувати вимогу від 06.02.2018 № Ф-69 про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування винесеного особою з назвою ГУ ДФС у Луганській області.

Суд першої інстанції ухвалою позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 06.02.2018 № Ф-69 - повернув позивачу.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем подано до цього самого суду інший позов до цього самого відповідача, з тим самим предметом та з однакових підстав.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та в частині стягнення штраф у сумі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факт подачі двох однакових позовів. Позивач не погоджується з тим, що подвійне звернення до суду може бути кваліфіковано як зловживання процесуальним правом, а тому відповідно суд не мав права стягувати штраф у сумі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528,60 грн.

Усі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України,суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 16 липня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач), в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати вимогу від 06.02.2018 № Ф-69 про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування винесеного особою з назвою ГУ ДФС у Луганській області.

11 липня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду за вх. № 16429 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 06.02.2018 № Ф-69. Адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 06.02.2018 № Ф-69 зареєстрована в комп'ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" за реєстраційним № 1240/2045/18.

Предметом оскарження у справі № 1240/2045/18 відповідно до позовної заяви від 06 липня 2018 року є визнання протиправною та скасування вимоги від 06.02.2018 № Ф-69 про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування винесеного особою з назвою ГУ ДФС у Луганській області.

Зокрема, позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу стало відомо про винесення вимоги від 06.02.2018 № Ф-69, якою відповідач вимагає сплати грошові кошти у розмірі 29658,80 грн. На думку позивача відповідно до пункту 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" позивач на час проведення АТО звільнений від обов'язку своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а контролюючий орган не має законних підстав для формування та направлення вимоги про сплату боргу. Також позивач зазначає, що відповідно до пункту 9-4 розділу VIII цього Закону достатніми підставами для звільнення платника єдиного внеску від відповідальності, передбаченої цим Законом за невиконання (несвоєчасне виконання) обов'язків платника єдиного внеску у період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО, є перебування на обліку в податкових органах, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", та заява самого платника до органу доходів і зборів про звільнення від виконання обов'язків платника єдиного внеску, подана не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення АТО. Позивачем таку заяву подано 30.12.2015 до Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, у задоволенні якої відмовлено листом від 14.01.2016 № 248/8/12-30-17. На думку позивача зазначені підстави прямо вказують на те, що у відповідача відсутні законні підстави для стягнення недоїмки, визначені у вимозі від 06.02.2018 № Ф-69.

Тобто, підстави, з яких оскаржується вимога від 06.02.2018 № Ф-69 у позовних заявах також однакові.

У пункті 5 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

При таких обставинах суд першої інстанції повертаючи позовну заяву (провадження № 0540/6592/18а) діяв відповідно норм передбачених п.5 ч.4 ст.169 КАС України.

З приводу доводів апелянта на те, що фактично звернення до суду не може бути кваліфіковано як зловживання процесуальним правом, а тому відповідно суд не мав права стягувати штраф у сумі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528,60 грн. суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з пунктом 9 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до вимог частини першої статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 2 частини другої статті 45 КАС України встановлено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 45 КАС України).

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства (частина перша статті 144 КАС України).

Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення. Про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу (частини друга, третя статті 144 КАС України).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 145 КАС України заходами процесуального примусу є штраф.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки подання декількох позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав є зловживанням позивачем процесуальними правами, суд першої інстанції діяв відповідно до норм КАС України та правильно застосував до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді стягнення в дохід Державного бюджету України штрафу у сумі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528,60 грн.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання позивача на порушення норм ст.55 Конституції України, які передбачають право оскарження до суду рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, оскільки повернута була одна позовна заява. Суд апеляційної інстанції також зазначає, що штраф, який застосований до позивача передбачений Законом - Кодексом адміністративного судочинства, не суперечить нормам Конституції та підлягає застосуванню.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Повне судове рішення складено та підписано 06 грудня 2018 року.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 р. у справі № 1240/2086/18- залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 р. у справі № 1240/2086/18- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

А.А.Блохін