Справа № 810/753/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року справа № 810/753/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" з дати звернення за її призначенням, а саме 19.12.2017.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із чим, звернувся до Броварського управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, відповідачем було відмовлено у перерахунку пенсії, з посиланням на те, що позивач вже одержує пенсію в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Києва.

На думку позивача, така відмова є протиправною, адже 01.12.2017 він звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва із заявою, згідно якої відмовився від отримання пенсії у цьому територіальному органі.

Відповідач з позовом не погодився та висловив свої заперечення у відзиві на позовну заяву, в яких стверджує, що позивач отримує пенсію за віком у Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, призначену відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». З тих підстав, що відповідно до частини першої статті 10 Закону України №1058 особа не має права отримувати одразу дві пенсії у різних територіальних органах Пенсійного фонду, позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.02.2018, суддею Головенком О.Д. відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою суду від 22.03.2018 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.04.2018 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 810/383/18 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов'язання відповідача припинити позивачу виплату пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" у зв'язку з відмовою від неї на підставі заяви від 01.12.2017.

У подальшому, 09.07.2018 у зв'язку із перебуванням судді Головенка О.Д. у відпустці для догляду за дитиною, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Лисенко В.І.

Ухвалою від 13.07.2018 року дану справу було прийнято до провадження судді Лисенко В.І.

На підставі набрання законної сили рішенням у справі №810/383/18, протокольною ухвалою суду від 05.11.2018 було поновлено провадження у справі.

Протокольною ухвалою суду від 05.11.2018 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.11.2018.

У судове засідання, призначене на 15.11.2018, сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились. Разом з цим, представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, у порядку письмового провадження. Враховуючи наведене, керуючись статтею 205 КАС України, суд перейшов у письмове провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як убачається з позовної заяви та не заперечувалось сторонами, позивач перебував на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримувала пенсію, як науковий працівник, призначену у відповідності до статті 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

01 грудня 2017 року позивач звернувся із заявою до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про припинення виплати пенсії за віком відповідно до Закону України "Про Наукову та науково-технічну діяльність" (а.с.8).

У подальшому, ОСОБА_1 звернулась до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком відповідно до закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058 (а.с.6).

До вказаної заяви було долучено копію трудової книжки, документи про стаж, копію паспорта громадянина України, копію ідентифікаційного коду, копію свідоцтва про одруження та довіреність представника.

Розглянувши заяву, відповідач листом від 02.01.2018 №1034/Р-01 відмовив у призначенні пенсії, оскільки за даними інформаційного центру персоніфікованого обліку Центральної бази даних одержувачів пенсії, ОСОБА_1 є одержувачем пенсії у Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Києва, а тому, враховуючи, що відповідно до статті 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особі яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором, відсутні підстави для призначення пенсії.

Позивач вважає, що Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, відмовляючи йому у призначенні пенсії, діяло всупереч нормам чинного законодавства, чим порушило його права та інтереси, що стало підставою для звернення з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення", особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Судом встановлено, що позивачу була призначена пенсія, як науковому працівнику, у відповідності до статті 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

У відповідності до вказаної статті, у редакції, чинній на момент призначення позивачу наукової пенсії, пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", після досягнення чоловіками 62 років за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності стажу наукової роботи не менш як 15 років.

Судом також встановлено, що позивач набув право на пенсію, передбачену статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У відповідності до вказаної статті, у редакції, чинній на момент звернення до відповідача за такою пенсією, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на отримання двох різних пенсій, передбачених різними законами та характерними іншими підставами і порядком призначення. Зазначена обставина свідчить про те, що бажання позивача змінити наукову пенсію на пенсію за віком, за якою він звернувся вперше, є призначенням пенсії.

Так, реалізуючи своє право, позивач 19.12.2017 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, на час звернення до відповідача позивач досяг повних 64 років та мав загальний стаж більше 42 років, що підтверджується трудовою книжкою та індивідуальними відомостями про застраховану особу (а.с. 9-15).

Однак, посилаючись на приписи статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та перебування ОСОБА_1 на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, відповідач відмовив їй у призначенні пенсії.

Щодо такої позиції Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, суд зазначає наступне.

По-перше, враховуючи ту обставину, що пенсію, яку позивач отримував в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві було призначено на підставі Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», посилання відповідача на статтю 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не обґрунтовується правовим чином, адже вона регулює пенсійні відносини, які виникли у межах цього закону.

По-друге, станом на день звернення ОСОБА_1 до відповідача з метою отримання пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", остання зверталась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про припинення виплати пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Разом з цим, суд зазначає, що виплата пенсії позивачу Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві продовжувалась, про що свідчать відомості з Інформаційного центру персоніфікованого обліку, сформовані 06.03.2018, у зв`язку із чим, станом на 01.12.2017 відповідач дійсно не мав правових підстав призначати ОСОБА_1 пенсію за віком.

Одночасно, судом встановлено, що ОСОБА_1 було оскаржено дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не припинення виплати пенсії.

Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2018 у справі №810/383/18 адміністративний позов задоволено та зобов`язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві припинити ОСОБА_1 виплату пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" у зв'язку з відмовою від неї на підставі заяви від 01.12.2017.

Отже, із наведених вище обставин убачається, що звертаючись до відповідача із заявою про призначення пенсії, позивач здійснив усі, залежні від нього дії, спрямовані на отримання пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та відповідав вимогам, передбаченим для призначення такої пенсії (вік, стаж).

Між тим, суд звертає увагу, що не припинення виплати пенсії Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, що визнано протиправним у судовому порядку, відбувалось не з вини ОСОБА_1

Наразі, рішенням суду зобов`язано припинити виплату пенсії позивача, призначену відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», а тому у відповідача наявні правові підстави для призначення бажаної позивачем пенсії за віком, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, з огляду на зміст та обсяг заявлених вимог, які стосуються зобов'язання відповідача здійснити призначення пенсії за віком, суд переконаний, що призначення має бути здійснене з 19.12.2017, адже позивач подав заяву про призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» саме 19.12.2017, у той час, як здійснення нарахування і виплата пенсії як науковому працівнику, відбувалось всупереч її волі.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та відповідність положенням чинного законодавства позовних вимог ОСОБА_1, відтак адміністративний позов є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 17.01.2018 (а.с. 2).

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області () призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", з дати звернення за її призначенням, а саме 19.12.2017.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області () судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.