Справа № 803/726/18
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/647/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участі секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Копка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 року (рішення ухвалене у м. Луцьку, судом у складі головуючого судді Ковальчука В.Д., дата складання повного тексту рішення не зазначена) у справі №803/726/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 20.12.2017 року № в сумі 27000,00 грн.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.05.2018року відмовлено у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код 39400859) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 20 грудня 2017 року №.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення прийняте на підставі акту перевірки від 10.11.2017 року №03/213/40-01/НОМЕР_1 не може бути доказом вчинення нею правопорушень, оскільки перевірка проведена без належних правових підстав, встановлених статтею 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а незаконність перевірки призводить до відсутності її правових наслідків. Відтак, винесене на підставі такого акту перевірки рішення про застосування до позивача фінансових санкцій підлягає скасуванню.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач зазначає, що перевірка проводилася відповідно до вимог пункту 80.2 ст.80 ПК України, на підставі наказу та направлень на проведення такої перевірки, а чинним законодавством не передбачено ознайомлення суб'єкта господарювання, з документами, крім даних документів, які вказують на обставини, що є підставою для проведення фактичної перевірки. Також зазначає, що у відповідності до вимог пункту 86.5 статті 86 ПК України акт перевірки був зареєстрований за №03/213/40-01/НОМЕР_1 від 10.11.2017 року, тобто на наступний робочий день, та був підписаний продавцем торгового павільйону ОСОБА_4 Отож, наказ на проведення перевірки є реалізованим. Під час такої перевірки було встановлено обставини щодо роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії та здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої. За наведених обставин, вважає прийняте судом першої інстанції рішення правомірним та таким, що винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 09 листопада 2017 року проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами господарської одиниці - торгового павільйону, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, де здійснює торгівельну діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_3, про що було складено акт, який був зареєстрований 10 листопада 2017 року за №03/213/40-01/НОМЕР_1 (а.с.22-26).

Підставою для проведення названої перевірки був на наказ Головного управління ДФС у Волинській області №3309 від 07 листопада 2017 року (про проведення фактичної перевірки господарської одиниці - торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_2, суб'єкта господарювання ОСОБА_3 з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Законів України від 19.12.1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", від 06.07.1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та інших нормативно-правових актів, які регулюють ліцензування, виробництво, обіг, зберігання спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів) та направлення на перевірку від 07 листопада 2017 року №610, №611.

Відповідно до названого наказу від 07 листопада 2017 року №3309 "Про проведення фактичної перевірки" (а.с.25), підставою для його винесення слугували положення пп.20.1.10, 20.1.11 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.

В межах доводів апеляційної скарги позивача щодо даних правовідносин спірним питанням є застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (в редакції станом на дату прийняття спірного наказу) як підстави для проведення фактичної перевірки позивача.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктами 20.1.10, 20.1.11 п.20.1 ст.20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право: здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів; проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

За приписами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), на підставі якого було призначено перевірку, встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

В ході розгляду апеляційної скарги встановлено, що фактичною підставою для призначення названої фактичної перевірки слугувала інформація викладена начальником управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів в службовій записці від 07.11.2017року стосовно розбіжностей між датами видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і даними щодо реалізації у цей період алкогольних напоїв.

Відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України у наказі про проведення, зокрема, фактичної перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

При цьому, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов'язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб'єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред'явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства для призначення фактичної перевірки необхідно в частині проведення контролю за виробництвом, обліком, зберіганням та транспортуванням спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що приймаючи оскаржуваний наказ податковий орган діяв відповідно до норм чинного законодавства, за наявності визначених законодавством підстав.

Отож, з аналізу наведених положень Податкового кодексу України слідує, що посадові особи відповідача були наділені на підставі наказу від 07 листопада 2017 року №3309 "Про проведення фактичної перевірки" можливістю також здійснювати контрольно-розрахункові операції в господарській одиниці ФОП ОСОБА_3, що спростовує доводи останньої про відсутність такої можливості в працівників контролюючого органу. При цьому у відповідності до п.80.4 ст.80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Водночас, судом встановлено, що працівниками контролюючого органу під час перевірки було пред'явлено продавцеві торгового павільйону позивача наказ від 07 листопада 2017 року №3309 "Про проведення фактичної перевірки" та направлення на перевірку від 07 листопада 2017 року №610, №611, вказані обставини не заперечуються позивачем та підтверджуються зібраними у справі доказами.

Окрім того, згідно п.80.1 ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Складений працівниками відповідача акт перевірки підписаний продавцем торгового павільйону ОСОБА_4( про що свідчить її підпис) та у встановленому порядку і строки (згідно пункту 86.5 статті 86 ПК України) зареєстрований на наступний робочий день після закінчення перевірки - 10 листопада 2017 року у зв'язку з чим йому присвоєний йому номер №03/213/40-01/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення вимог: п. 1, 2, 13 ст.3 Закону України від 06.07.1995 pоку №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"; постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв"; ст.15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Зокрема з матеріалів справи слідує, що під час перевірки контрольних стрічок (Z-звітів електронного журналу) встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, що підтверджується додатком №1 до акта перевірки від 09.11.2017 року №бланка 00024000 (а.с.24). На дане місце торгівлі - торгового павільйону, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, підприємцем ОСОБА_3 було придбано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями бланк серії НОМЕР_2, реєстраційний номер №60318-64-62389 терміном дії з 14.10.2016 року до 14.10.2017 року (а.с.11). Наступна (діюча) ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями придбана підприємцем на торговий павільйон терміном дії з 03.11.2017 року до 03.11.2018 року, реєстраційний №70318-64-68997, бланк серії НОМЕР_3 (а.с.10). Відтак, з 14.10.2017 року по 02.11.2017 року в згаданому торговому павільйоні, де здійснює торгівлю ОСОБА_3, була відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Відповідно до ч.14 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", відповідно до якої роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Частиною першою статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №481/95-ВР від 19 грудня 1995 року передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом п'ятим частини другої цієї статті встановлено, що у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Також під час перевірки встановлено, що 12.09.2017 року згідно фіскальних чеків №3785, №3786 було реалізовано в торгового павільйоні, де здійснює господарську діяльність позивач, дві пляшки «Вермут з коньяком кавовий міцний», ємністю 0,5 л., по ціні 30,00 грн. за пляшку та згідно фіскального чеку №4009 від 06.10.2017 року було реалізовано напій алкогольний міцний солодовий «Blackjack», ємкістю 0,7 л., 40% об. спирту по ціні 111 грн.

При цьому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" мінімальна роздрібна ціна вермуту ємністю 0,5 л з 09.09.2017 року встановлена у розмірі 32,14 грн., а напою алкогольного міцного солодового ємністю 0,5 л 40% об. спирту встановлена у розмірі 111,37 грн.

Абзацом чотирнадцятим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР від 19 грудня 1995 року передбачено, що у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

За наслідками перевірки 20 грудня 2017 року відповідачем прийнято рішення № про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі: 17000,00 грн. за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії; 10000,00 грн. за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої (а.с.30).

За наведених обставин справи, позивачем було допущено порушення правил реалізації алкогольних напоїв, а саме здійснено роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії та за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно того, що контролюючим органом правомірно винесено оскаржуване рішення № від 20.12.2017року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 фінансових санкцій.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом апеляційної інстанції було порушено норми матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 року у справі №803/726/18 залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 року у справі №803/726/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повне судове рішення складено 06 грудня 2018 року.