Справа № 804/1300/18
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

05 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 804/1300/18
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

за участю:

представника третьої особи: ОСОБА_1,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2на

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року(суддя суду першої інстанції Турлакова Н.В.) прийняте у письмовому провадженні в м. Дніпро, у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно - головного спеціаліста відділу з державної реєстрації бізнесу Новомосковської райдержадміністрації Дніпропетровської області Співак Світлани Геннадіївни, третя особа: ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису,-

в с т а н о в и в :

19 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно - головного спеціаліста відділу з державної реєстрації бізнесу Новомосковської райдержадміністрації Дніпропетровської області Співак Світлани Геннадіївни, третя особа: ОСОБА_6, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №39330339 від 24.01.2018р. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2;

- скасувати запис про право власності ОСОБА_6 за номером НОМЕР_3 на квартиру АДРЕСА_1, шляхом скасування переходу прав власності від ОСОБА_2 до ОСОБА_6.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що у відповідача були відсутні правові підстави для здійснення державної реєстрації права власності за ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1, оскільки судове рішення про витребування майна із чужого незаконного володіння не є правовстановлювальним документом, на підставі якого у особи виникає право власності на нерухоме майно. Також, позивач зауважила, що державним реєстратором було протиправно проігноровано наявність трьох арештів на вказане нерухоме майно.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводам адміністративного позову.

Позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили суд першої інстанції рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечував та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню, а провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_7, позивачем була придбана квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №111706635 від 25.01.2018 року, державним реєстратором Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Співак Світланою Геннадіївною 19.01.2018 року було проведено державну реєстрацію права власності, а саме 24.01.2018 року було внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про право власності за ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39330339 від 24.01.2018 року, номер запису про право власності НОМЕР_3.

Підставою для прийняття відповідачем рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на зазначене вище нерухоме майно стали: договір купівлі-продажу, серія та номер: реєстровий 3281, виданий 12.04.1996 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніна І.О.; рішення суду, серія та номер: справа № 201/11108/16-ц, виданий 22.06.2017 року, видавник: Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська; ухвала суду, серія та номер: провадження № 22-ц/774/5633/17, виданий 14.12.2017 року, видавник: Апеляційний суд Дніпропетровської області.

Не погодившись з обґрунтованістю рішення відповідача № 39330339 від 24.01.2018 року, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, посилаючись на приписи КАС України, дійшов висновку, що відповідач вчиняючи дії по реєстрації права власності при наявності рішення суду, яке набрало законної сили, та необхідним переліком документів для проведення державної реєстрації речових прав, діяв в межах чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ст. 3 КАС України, адміністративна справа -це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

Приписами п.7 ч.1 ст.3 КАС України визначено, щосуб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З зазначених правових приписів вбачається, що публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Як свідчать встановлені обставини справи, предметом спірних правовідносин виступає правомірність рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_6, прийнятого на підставі заяви останньої та поданої нею рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2017 року по справі № 201/11108/16-ц.

Так, як вбачається зі змісту рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2017 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 року, позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2, треті особи: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_9 про витребування майна із чужого незаконного володіння було задоволено. Витребувано із володіння ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_6 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2) квартиру АДРЕСА_1

Також, судом встановлено, що вказані судові рішення були оскаржені позивачем до Верховного Суду, який ухвалою від 17.01.2018 року відкрив касаційне провадження.

В свою чергу, в адміністративному позові та в апеляційній скарзі позивач зокрема зазначає, що судове рішення про витребування майна із чужого незаконного володіння не є правовстановлюючим документом, на підставі якого у особи виникає право власності на нерухоме майно, а тому цей документ не може бути зазначений як підстава виникнення права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також, позивачем зазначається, що оскаржуваним рішенням державним реєстратором було порушено права малолітніх дітей, які проживають з нею та зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1.

Отже, з зазначеного вбачається, що поданий ОСОБА_2 позов спрямований на захист її цивільного права, оскільки ним фактично оспорюється правомірність набуття та реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_6.

Необхідно відзначити, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

В даному випадку, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, запису щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою є захистом цивільних прав позивача на нерухоме майно від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано право власності щодо того ж самого нерухомого майна.

Отже, даний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте державним реєстратором оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Вказані правові висновки також кореспондуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, який в постанові від 04.09.2018 року по справі № 823/2042/16 вказав, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим, а тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що даний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача, у зв'язку з чим, з огляду на суб'єктний склад сторін спору, він має вирішуватися за правилами цивільного судочинства

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року підлягає скасуванню, а провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 317, ст. 321КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року - скасувати.

Провадження в адміністративній справі № 804/1300/18 - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верхового Суду.

Постанова в повному обсязі складена 06.12.2018р.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Суховаров

суддя А.В. Шлай