Справа № 826/19433/16
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Мельничука В.П.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року, головуючий суддя Пащенко К.С., судді: Чудак О.М., Шейко Т.І., у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" та Публічного акціонерного товариства "Авант банк" до Міністерства юстиції України, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна М.Б., треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватне підприємство "Готельно-ресторанний комплекс "Апельсин", ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні ПАТ "Дельта банк": Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позов до Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_3, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило:

- визнати протиправним (незаконним) рішення Міністерства юстиції України, оформлене у формі Наказу № 1087/7 від 15.09.2016 року «Про відмову у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «АВАНТ-БАНК» від 08.07.2016 року № 3832»;

- скасувати рішення Міністерства юстиції України, оформлене у формі наказу № 1087/7 від 15.09.2016 року «Про відмову у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «АВАНТ-БАНК» від 08.07.2016 року № 3832»;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28492686 від 29.02.2016 року, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна М.Б.;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28505292 від 29.02.2016 року, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна М.Б.;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28505767 від 29.02.2016 року, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна М.Б.;

- внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про скасування державної реєстрації прав, зокрема: запису про право власності № 13473120 від 28.02.2016 року; запису про іпотеку № 13484141 від 29.02.2016 року; запису про обтяження № 13483808 від 29.02.2016 року.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 закрито провадження у справі № 826/19433/16 в частині позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" про:

1.1. скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28492686 від 29.02.2016 року, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна М.Б.;

скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28505292 від 29.02.2016 року, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна М.Б.;

скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28505767 від 29.02.2016 року, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна М.Б.;

1.2. Внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про скасування державної реєстрації прав, зокрема: запису про право власності № 13473120 від 28.02.2016 року; запису про іпотеку № 13484141 від 29.02.2016 року; запису про обтяження № 13483808 від 29.02.2016 року.

Не погоджуючись із ухвалою суду про закриття провадження у справі, Публічне акціонерне товариство "Дельта банк" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається із матеріалів справи, до моменту державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_3, між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», та Приватним підприємством «Нікіта-Т» (змінило найменування на Приватне підприємство Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин») був укладений кредитний договір № 49.8.2/38/2007-КЛТ від 23.08.2007 року.

В забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором Приватне підприємство «Нікіта-Т», як іпотекодавець, на підставі іпотечного договору № 49.12/38/І 372/07-КЛТ від 23.08.2007 року, передало Відкритому акціонерному товариству «Кредитпромбанк», як іпотекодержателю, в наступну іпотеку - готель іноземних спеціалістів «Жовтневий», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначений об'єкт іпотеки належить третій особі-3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2004 року, що витікає з положень вступної частини договору № 49.12/38/І 372/07-КЛТ від 23.08.2007 року.

18.02.2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», та Приватним підприємством Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин» було укладений кредитний договір № 49.8.3/01/2009-КЛТ.

27.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк», як продавцем, та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно п. 2.1. якого Продавець погоджується продати Права вимоги (всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні Продавцю, щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення) та передати їх Покупцю, а Покупець погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну.

05.02.2015 року між ПАТ «Дельта Банк», як заставодавцем, та ТОВ «АС-Нафтогазресурс», як заставодержателем, укладено договір застави майнових прав, зареєстрований за № 210. Відповідно до п. 1.1. договору предметом застави є майнові права за кредитними договорами, що укладені між Заставодавцем та юридичними особами. Станом на 05.02.2015 року заборгованість за кредитними договорами становить 96 380 916,83 грн., в тому числі, по кредитним договорам: № 49.8.2/38/2007-КЛТ від 23.08.2007 року та № 49.8.3/01/2009-КЛТ 18.02.2009 року.

12.02.2015 року між ПАТ «Авант-Банк», як заставодержателем, та ПАТ «Дельта Банк», як заставодавцем, було укладено договір застави майнових прав, зареєстрований за № 236. У відповідності до п. 1.1. правочину, предметом застави є майнові права за кредитними договорами, що укладені між заставодавцем та юридичними особами. Заборгованість за кредитними договорами становить 96 380 916,83 грн., в тому числі, по кредитним договорам: № 49.8.2/38/2007-КЛТ від 23.08.2007 року та № 49.8.3/01/2009-КЛТ 18.02.2009 року.

20.11.2015 року за Публічним акціонерним товариством "Авант-Банк" було зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна - комплекс будівель готелю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

29.12.2015 року між гр. ОСОБА_3, як Іпотекодержателем, та ПАТ "Авант-Банк", як Іпотекодавцем, укладено договір іпотеки, згідно умов п. 1.1. Іпотекодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань перед Іпотекодержателем за договором банківського вкладу (депозиту) № Д-Ф/12/391 від 21.08.2012, передав в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: комплекс будівель готелю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 11826 кв.м. (надалі - Предмет іпотеки).

25.02.2016 року на адресу ОСОБА_3 було надіслано повідомлення №№ 828 та 829 про нікчемність правочину від 29.12.2015 року.

29.02.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном М.Б. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 28492686 та вчинено реєстраційний запис про право власності № 13473120, чим проведено державну реєстрацію права власності на Предмет іпотеки за ОСОБА_5

Надалі, ОСОБА_3, на підставі договору іпотеки № 322 від 29.02.2016 року, передав предмет іпотеки в наступну іпотеку ОСОБА_4О, у зв'язку із чим нотаріусом прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо іпотеки та заборони, індексні номери: 28505767 і 28505292, та внесено реєстраційні записи про іпотеку № 13484141 та обтяження № 13483808 відповідно.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі в частині, суд першої інстанції зазначив, що спір має приватноправовий характер, а спірні правовідносини пов'язані із реєстрацією майнових прав, невиконанням умов цивільно-правової угоди, що випливають із договірних відносин, тому даний спір не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за нормами ЦПК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції повністю погоджується з доводами суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини, від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №29458/04 та №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у ст. 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява №7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися "судом, встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. Наведене узгоджується і з положеннями ст.ст. 2, 4, 19 КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб'єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у подібній справі №802/1792/17-а.

Відповідно до ст. 19 Цивільно процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Крім того, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №815/6956/15.

Виходячи з того, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із реєстрацією майнових прав, невиконанням умов цивільно-правової угоди, що випливають із договірних відносин, то за таких обставин спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, враховуючи суть спірних правовідносин та суб'єктний склад цього спору, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за нормами ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на зазначені обставини, вбачається, що приймаючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спір в частині позовних вимог щодо вимог ПАТ "Дельта Банк", суд вважає, що даний спір в частині вимог ПАТ "Дельта Банк" про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28492686 від 29.02.2016 року, а також похідних, по суті, вимог щодо скасування рішення № 28505292 від 29.02.2016 року та рішення № 28505767 від 29.02.2016 року, а також щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про скасування державної реєстрації прав не є публічно-правовим та не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за нормами ЦПК України.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Мельничук В.П.

Повний текст виготовлено: 05 грудня 2018 року.