Справа № 808/1287/17
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

05 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 808/1287/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.05.2018 р. (суддя Батрак І.В.) в справі № 808/1287/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі - ГУНП) про визнання протиправним та скасування наказу № 1064 ввід 04.04.2017 р. про покарання працівників досудового розслідування, яким до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.05.2018 р. позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ № 1064 від 04.04.2017 р. про покарання працівників досудового розслідування, виданий заступником начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області полковником поліції Довгунем С.З., яким до старшого слідчого спеціальної поліції СУ ГУНП підполковника поліції ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначає, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугував висновок службового розслідування, яким встановлено неефективне досудове розслідування з боку позивача, що негативне вплинуло на швидке, повне та неупереджене завершення досудового розслідування у розумні строки та на притягнення винних осіб до передбаченої законом відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 березня 2017 року до СУ ГУНП в Запорізькій області надійшов лист прокурора Запорізької області від 23.02.2017 щодо допущення суттєвої тяганини при розслідуванні кримінального провадження №0000002 старшим слідчим підполковником поліції ОСОБА_2, вирішення питання про притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності та відсторонення від проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Наказом від 02.03.2017 № 664 ГУНП за фактами, викладеними в листі заступника прокурора Запорізької області від 23.02.2017, вирішено розпочати службове розслідування, проведення якого доручено слідчому відділу розкриття злочинів загальнокримінальної спрямованості Гусєвій Є.С., а контроль за виконанням наказу покладений на заступника начальника СУ ГУНП в Запорізькій області підполковника Шляніна І.В.

09 березня 2017 року слідчим Гусєвою Є.С. відібрано від позивача пояснення, у яких остання пояснила, що всі докази наявності складу злочинів в діях певних осіб зібрані в період розслідування кримінальної справи в 2006-2008 роках, досліджені в судових засіданнях під час судового розгляду справи та визнані судом допустимими, ніким не оспорювались, не визнані таким, що незаконно зібрані. Тим більше, що за змістом доказів по фінансовим операціям, неможливо знов вилучити в банківській установі та на підприємствах документи, які вже раніше в ході виїмок були вилучені як речові докази, наявні в кримінальному провадженні. Щодо законності здійснення слідчих дій по кримінальному провадженню та вказівок прокурора, то станом на 05.01.2016 вже працювало Національне антикорупційне бюро України, а відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 216 КПК розслідування злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, в кримінальному провадженні №0000002 повинно здійснюватись детективами НАБУ. При порушенні підслідності і проведенні слідства неналежним органом проведені слідчі дії та зібрані докази будуть визнані неналежними та недопустимими. Не зважаючи на вимоги КПК України, прокуратурою Запорізької області визначена підслідність за слідчим НПУ. Із посиланням на приписи ч. 4 ст. 40 КПК України позивач вказувала, що до слідчого надійшли у письмовій формі вказівки процесуального керівника Маслобоєва О.О., датовані 22.06.2016 та 09.11.2016, і з матеріалів кримінального провадження вбачається та доводиться наявними відповідними документами процесуальних дій та слідчих дій факт дотримання слідчим обов'язку виконувати вказівки прокурора.

Під час службового розслідування встановлено, що з 27.01.2016 позивачем проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 05.01.2016, за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України. Проведення досудового розслідування 27.01.2016 доручено позивачу. Відповідно до матеріалів кримінального провадження прокурором галузевого відділу 22.06.2016 та 09.11.2016 позивачу надано вказівки щодо необхідності проведення певних слідчих (розшукових) та перевірочних дій, проте позивачем за весь час проведення досудового розслідування самостійно проведено лише 5 слідчих дій (3 допити та 2 виїмки), при цьому, надані у кримінальному провадженні прокурором та викладені у судових рішеннях вказівки щодо необхідності проведення певних слідчих (розшукових) дій у повному обсязі не виконано. З огляду на викладене, неефективне досудове розслідування з боку слідчого Пастушенко Н.В. негативно впливає на швидке, повне та неупереджене завершення досудового розслідування у розумні строки та на притягнення винних осіб до передбаченої законом відповідальності. Вказані порушення сталися внаслідок недбалого ставлення до виконання своїх службових обов'язків, ігнорування вимог законодавства України з боку старшого слідчого СУ ГУ НП в Запорізькій області Пастушенко Н.В. За результатами службового розслідування, на підставі ст. 12, ст 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» вирішено вважати такими, що підтвердились факти щодо порушень вимог КПК України з боку позивача під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 05.01.2016, за які ОСОБА_2 заслуговує на дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Вирішено також відсторонити позивача від проведення вказаного досудового розслідування.

Висновок за результатами службового розслідування складений 27 березня 2017 року та у той самий день затверджений заступником начальника ГУНП в Запорізькій області - начальником слідчого управління полковником поліції О.П. Гребенніковим.

27 березня 2017 року начальником слідчого управління ГУНП в Запорізькій області полковником поліції Гребенніковим О.П. прийнято постанову про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування, а саме відсторонено позивача від проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 05.01.2016, а також визначено іншого слідчого для здійснення даного досудового розслідування.

На підставі вказаного висновку та результатів службового розслідування 04 квітня 2017 року заступником начальника ГУ НПУ в Запорізькій області С.З. Довгунем прийнятий наказ №1064 «Про покарання працівників досудового розслідування», яким за порушення вимог ст. ст. 2, 9, 40 Кримінально-процесуального кодексу України під час досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000002 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України, старшому слідчому спеціальної поліції СУ ГУНП в Запорізькій області підполковнику поліції ОСОБА_2 вирішено оголосити догану.

З матеріалами службового розслідування позивача ознайомлено 21 квітня 2017 року, про що свідчить відповідний акт.

Дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000002 від 05.01.2016 р., суд першої інстанції погодився з доводами позивача, що під час проведення службового розслідування відповідачем не прийнято до уваги факти дійсного виконання всіх вказівок процесуального прокурора, направлення прокурору на узгодження проекту підозри в грудні 2016 року, що підтверджується відповідним супровідним листом, дійсного виконання вказівок суду, та одночасно до уваги не приймались пояснення позивача щодо об'єктивної, незалежної від слідчого, неможливості виконати вказівки процесуального прокурора в тому обсязі, як ним вимагалось, через наявність окупації АР Крим.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем під час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності порушено вимоги п. 10 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Судом першої інстанції вказано, що у висновку службового розслідування відсутній системний виклад обставин, наявна значна кількість інформації за відсутності причинно-наслідкового зв'язку, а також логічних висновків по завершенню викладення того чи іншого епізоду.

У зв'язку з наведеним суд першої інстанції вважав, що відповідачем не доведено наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, в зв'язку з чим визнав наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності протиправним.

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на службі в органах внутрішніх справ з серпня 1999 року, на посаді слідчого - з лютого 2000 року. З 7 листопада 2015 р. позивач працює у слідчому управлінні ГУНП Запорізькій області.

За фактами, викладеними в листі прокурора Запорізької області від 23.02.2017 р., щодо допущення суттєвої тяганини при розслідуванні кримінального провадження №0000002 старшим слідчим підполковником поліції ОСОБА_2, наказом від 02.03.2017 р. № 664 ГУНП вирішено розпочати службове розслідування, проведення якого доручено слідчому відділу розкриття злочинів загальнокримінальної спрямованості Гусєвій Є.С., а контроль за виконанням наказу покладений на заступника начальника СУ ГУНП в Запорізькій області підполковника Шляніна І.В.

09.03.2017 р. слідчим Гусєвою Є.С. відібрано від позивача пояснення, в який позивачем заперечувалось вчинення дисциплінарного проступку та зазначено про дотримання законодавства у кримінальному провадженні №0000002.

Під час службового розслідування встановлено, що з 27.01.2016 р. позивачем проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 05.01.2016 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України. Проведення досудового розслідування 27.01.2016 р. доручено позивачу. Відповідно до матеріалів кримінального провадження прокурором галузевого відділу 22.06.2016 р. та 09.11.2016 р. позивачу надано вказівки щодо необхідності проведення певних слідчих (розшукових) та перевірочних дій, проте позивачем за весь час проведення досудового розслідування самостійно проведено лише 5 слідчих дій (3 допити та 2 виїмки), при цьому, надані у кримінальному провадженні прокурором та викладені у судових рішеннях вказівки щодо необхідності проведення певних слідчих (розшукових) дій у повному обсязі не виконано. З огляду на викладене, неефективне досудове розслідування з боку слідчого Пастушенко Н.В. негативно впливає на швидке, повне та неупереджене завершення досудового розслідування у розумні строки та на притягнення винних осіб до передбаченої законом відповідальності. Вказані порушення сталися внаслідок недбалого ставлення до виконання своїх службових обов'язків, ігнорування вимог законодавства України з боку старшого слідчого СУ ГУ НП в Запорізькій області Пастушенко Н.В. За результатами службового розслідування, на підставі ст. 12, ст 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» вирішено вважати такими, що підтвердились факти щодо порушень вимог КПК України з боку позивача під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 05.01.2016, за які позивач заслуговує на дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Вирішено також відсторонити позивача від проведення вказаного досудового розслідування.

Висновок за результатами службового розслідування складений та затверджений заступником начальника ГУНП в Запорізькій області - начальником слідчого управління полковником поліції О.П. Гребенніковим 27.03.2017 р.

27.03.2017 р. начальником слідчого управління ГУНП в Запорізькій області полковником поліції Гребенніковим О.П. прийнято постанову про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування, а саме відсторонено слідчого Пастушенко Н.В. від проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 05.01.2016 р., а також визначено іншого слідчого для здійснення даного досудового розслідування.

З матеріалами службового розслідування позивача ознайомлено 21.04.2017 р., про що свідчить відповідний акт.

На підставі вказаного висновку та результатів службового розслідування 04.04.2017 р. заступником начальника ГУ НПУ в Запорізькій області С.З. Довгунем прийнятий наказ № 1064 «Про покарання працівників досудового розслідування», яким за порушення вимог ст. ст. 2, 9, 40 Кримінально-процесуального кодексу України під час досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000002 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України, старшому слідчому спеціальної поліції СУ ГУНП в Запорізькій області підполковнику поліції ОСОБА_2 вирішено оголосити догану.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), відповідно до статті 19 якого у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За приписами п. 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, регулюється Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV, (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут є чинним як на час виникнення спірних правовідносин, так й на час розгляду справи.

Згідно зі статтею 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень встановлено статтею 14 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладання дисциплінарних стягнень визначено ст. 14 Статуту.

Так, відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Таким чином, службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об'єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв'язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов'язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника ОВС і його ставлення до вчиненого.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

За змістом оскарженого наказу та висновку службового розслідування порушення службової дисципліни позивачем виразилось у порушенні вимог кримінально-процесуального законодавства під час здійснення службового розслідування.

Згідно зі ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Згідно зі ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Порядок проведення службового розслідування визначений Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2013 №230, (далі - Інструкція), підпунктом 2.1 якої визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов'язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частиною 1 статті 40 КПК встановлено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Приписами ч. 4 ст. 40 КПК визначено, що слідчий зобов'язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законодавством відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не спростовано доводів позивача, підтриманих судом першої інстанції, що під час проведення службового розслідування відповідачем не прийнято до уваги факт належного виконання всіх вказівок процесуального прокурора, факт направлення прокурору на узгодження проекту підозри в грудні 2016 року, що підтверджується відповідним супровідним листом, факт належного виконання вказівок суду, а також пояснень позивача щодо об'єктивних, незалежних від слідчого, обставини неможливості виконання вказівок процесуального прокурора в тому обсязі, як ним вимагалось, через наявність окупації АР Крим.

Пунктом 10 Інструкції встановлено, що при проведенні службового розслідування повному, об'єктивному і всебічному дослідженню підлягають: подія порушення (час, місце, спосіб, інші обставини); наявність вини працівника органів внутрішніх справ у скоєнні порушення, мета та мотиви порушення; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як ті, що пом'якшують чи обтяжують його відповідальність; характеристика особи, яка скоїла порушення (ставлення до служби, поведінка до порушення); причини та умови, що сприяли скоєнню порушення; характер і розмір нанесених порушенням збитків.

В порушення зазначених вимог Інструкції відповідачем при проведенні службового розслідування та накладенні дисциплінарного стягнення під час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не з'ясовані зазначені обставини.

Крім того, при накладенні дисциплінарного стягнення відповідачем не враховано, що позивач не притягувався до відповідальності, має нагороди за сумлінну службу в ОВС, а також позитивну характеристику позивача.

Суд погоджує висновок суду першої інстанції, що в ході службового розслідування та при прийнятті рішення про накладення дисциплінарного стягнення відповідачем не проведено об'єктивного, повного та всебічного дослідження обставин; не встановлено та не обґрунтовано, в чому полягає проступок позивача та його тяжкість; не доведено вину в скоєнні проступку; не взято до уваги сумлінність її відношення до виконання обов'язків, а в порушення вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту та п. 17.3 ст. 17 Інструкції у висновку службового розслідування не описано суть встановленого порушення, тобто чітко не зазначено, яку саме норму права (статтю, пункт закону, наказу, інструкції) порушено позивачем; який пункт функціональних обов'язків не було нею виконано; у висновку не зазначені та не обґрунтовані ступінь тяжкості вчиненого проступку та наявність вини слідчого, не виявлені та не обґрунтовані мотиви та мета порушення, причини та умови, що сприяли порушенню, тобто всі ті об'єктивні обставини, які мають принципове значення для накладення стягнення і, відповідно до ст. 10 Інструкції, підлягають обов'язковому встановленню та доведенню.

Крім того, є правильним зазначення судом першої інстанції про недотримання відповідачем приписів законодавства щодо ознайомлення особи з висновком службового розслідування та з наказом про накладення дисциплінарного стягнення.

Сукупність приведених вище обставин дає суду обґрунтовані підстави вважати правильним висновок суду першої інстанції про недоведеність наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, відповідно, про протиправність оскарженого наказу.

Доводи апелянта зводяться до відтворення висновку службового розслідування, за наслідками якого й прийнято спірний наказ, які спростовані приведеними вище висновками суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.05.2018 р. в справі № 808/1287/17 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.05.2018 р. в справі № 808/1287/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 05.12.2018 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.12.2018 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко