Справа № 160/8955/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 грудня 2018 р. Справа № 160/8955/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Олійник В.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Шевченківського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровської місцевої прокуратури №2, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність начальника Шевченківського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, начальника Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 щодо ненадання відповідей та документів на адвокатські запити від 05 листопада 2018 року;

- зобов'язати Шевченківське відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області надати інформацію, запитувану п'ятьма адвокатськими запитами від 05 листопада 2018 року та активізувати проведення досудового слідства;

- зобов'язати Головне Управління Національної поліції в Дніпропетровській області надати виконати дії, зазначені в п'яти адвокатських запитах від 05 листопада 2018 року;

- зобов'язати Дніпропетровську місцеву прокуратуру № 2 виконати дії, зазначені в п'ятьох адвокатських запитах від 05 листопада 2018 року (в частині, що стосується саме прокуратури).

Згідно з п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. ст. 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження в адміністративній справі виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач 05.11.2018 звернувся із адвокатськими запитами до начальника Шевченківського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області; прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2:

- у адвокатських запитах по кримінальному провадженню №0001401 від 03.04.2015 та №0005045 від 29.12.2016 позивач просив надати інформацію про проведення досудового розслідування та активізувати проведення слідчих та розшукових дій;

- у адвокатському запиті по кримінальному провадженню №00034524 позивач просив повідомити про слідчі дії, що були проведені по цьому кримінальному провадженню після 01.08.2016 та провести службову перевірку щодо слідчих;

- у адвокатському запиті щодо заяви про злочин, вчинений державним виконавцем Данченком О.М. позивач просить повідомити про вчинені слідчі дії та провести службову перевірку;

- у адвокатському запиті по кримінальному провадженню №0003710 від 09.09.2016 за заявою про злочин ОСОБА_2 позивач просив вчинити слідчі (процесуальні) дії шляхом накладення арешту на майно.

На вказані адвокатські запити позивачу відповіді надані не були, також не було вжито заходів з викладених у запитах питань.

З наведеного видно, що підставою для звернення позивача з даним позовом до суду стала бездіяльність правоохоронних органів в межах вищезазначених кримінальних проваджень.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, а статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2016р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №29458/04, №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v.Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 вказано, що положення статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України в аспекті конституційного звернення і конституційного подання та в системному зв'язку з положеннями частини другої статті 55 Конституції України, частини третьої статті 110, частини п'ятої статті 234, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України, частини другої статті, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти так, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Також у пп.4.3 п.4 вказаного рішення зазначено, що імперативний припис пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

Публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

При цьому суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 03 серпня 2018 року по справі №818/928/17 №ЄДРСР 75673784, якою скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій та закрито провадження у справі та наголошено, що органи досудового розслідування під час перевірки заяви про злочин та її вирішення, а також розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність щодо розгляду цих заяв, виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції. Тому такі спори не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, та, відповідно, не належать до юрисдикції адміністративних судів.

Суд звертає увагу, що права потерпілого в кримінальному провадженні визначені ст. 56 КПК України, так зокрема, протягом кримінального провадження потерпілий має право, зокрема, оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом; знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження; одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом; користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно частини 2 цієї статті під час досудового розслідування потерпілий має право, зокрема, на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим; отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі; отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.

За положеннями ч. 4 ст. 58 КПК України представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування врегульований ст. 303 КПК України.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства (п. 2 ч. 2 ст. 19 КАС України).

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що цей спір належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 170, 241, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії.

Роз'яснити позивачеві, що розгляд такої справи підлягає вирішенню за правилами Кримінального процесуального кодексу України.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими матеріалами надіслати позивачеві за зазначеною у позовній заяві адресою.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду у п'ятнадцятиденний строк з дня її складення через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя (підпис) В.М. Олійник
Ухвала не набрала законної сили 03 грудня 2018 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник