Справа № 804/6484/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2018 року Справа № 804/6484/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді за участі секретаря судового засідання за участю сторін: представника позивача представника відповідачаОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Приватного підприємства «Будівельно-монтажний комплекс «Будсервіс-2000», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна податкова інспекція у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, про стягнення заборгованості з рахунків у банках, що обслуговують платника податків,-
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач має податковий борг по податку на додану вартість у розмірі 446566,43 грн., який утворився внаслідок несплати узгоджених податкових зобовязань, визначених податковими деклараціями за грудень 2016 року, січень-березень та червень 2017 року, податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 27.10.2016 р. та нарахованою пенею. Відповідачем сума податкового боргу у добровільному порядку не сплачена, що стало підставою для звернення податкового органу до суду із зазначеним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2017 року провадження у справі відкрито, та справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення у справі № 804/4870/17, та, відповідно, ухвалою суду від 10.08.2018 року провадження у справі № 804/6484/17 поновлено.
У судове засіданні 11.09.2018 року прибули представник позивача та представник відповідача.
Представник Головного управління ДФС у Дніпропетровській області вимоги позову підтримав та просив задовольнити з підстав наведених у позові.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
18.07.2017 року відповідачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2016 року, якою задекларовано суму податку, що сплачується до державного бюджету, 1142 грн.
13.04.2017 року відповідачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2017 року, якою задекларовано суму податку, що сплачується до державного бюджету, 8306 грн.
18.03.2017 року відповідачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2017 року, якою задекларовано суму податку, що сплачується до державного бюджету, 1843 грн.
20.02.2017 року відповідачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2016 року, якою задекларовано суму податку, що сплачується до державного бюджету, 6828 грн.
Задекларовані зобовязання Приватним підприємством «Будівельно-монтажний комплекс «Будсервіс-2000»» за вказаними деклараціями у встановлений термін та у повному обсязі не сплачені.
За результатами перевірки 10.10.2016 року складений акт №1210/04-66-14-01/31102827, згідно висновків якого перевіркою встановлено порушення пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження ПДВ за грудень 2015 року на загальну суму 236003,83 грн., за рахунок включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість від ТОВ Оріон Строй, ТОВ Селена Буд.
Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено ПП «Будівельно-монтажний комплекс «Будсервіс-2000» в судовому порядку.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2017 року у справі № 804/4870/17, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 р., у задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Будівельно-монтажний комплекс «Будсервіс-2000» до Державної податкової інспекції у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, про скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.
Отже, загальна сума податкового боргу ПП «Будівельно-монтажний комплекс «Будсервіс-2000» з податку на додану вартість складає 446566,43 грн.
Доводи позивача щодо того, що кошти не перераховані не з вини ПП «Будівельно-монтажний комплекс «Будсервіс-2000» судом не приймаються, оскільки зобовязання з податку на додану вартість (податковий борг) має саме ПП «Будівельно-монтажний комплекс «Будсервіс-2000», та обовязок по її сплаті не може бути перенесено на банк, що здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнта в межах залишку коштів на рахунку клієнта.
Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.
Відповідно до статті 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни.
Згідно з п. 36.1, п. 36.2 ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;
б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. (п.59.4 ст.59 Податкового кодексу України).
Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
Доказів оскарження податкової вимоги форми «Ю» № 1217-17 від 06.02.2017 року відповідачем не надано.
Згідно підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно з пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно з пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно з пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право податкового органу звертатися до суду щодо визначання у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобовязань платників податків.
В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали, а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
З огляду на сукупність викладених обставин, оскільки станом на час розгляду справи відповідач не сплатив узгоджену суму грошового зобовязання, внаслідок чого податковий борг в сумі 446566,43 грн. підлягає стягненню в судовому порядку, а відтак позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову субєкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати субєкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11 вересня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1