Справа № 159/4405/18
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2211/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Багрія В.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Смидюк Х.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП Коленди Михайла Павловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Бойчук П.Ю.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Ковель,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора роти Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП Коленди Михайла Павловича, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 015306 від 21 серпня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до оскаржуваної постанови, 21 серпня 2018 року о 10 годині 20 хвилин керував транспортними засобом марки Fiat Fiorino (малотоннажний вантажний фургон), реєстраційний номер НОМЕР_1, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги п. 31.3 (б) ПДР та не був пристебнутий паском безпеки. Вказує на те, що транспортний засіб "Fiat Fiorino", відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, важить 1420 кілограмів, кількість місць для сидіння два та є легковим автомобілем. Даний транспортний засіб не використовується для роботи в якості таксі або для перевезення вантажу з метою отримання прибутку, у зв'язку з чим не підлягає обов'язковому технічному контролю. Крім цього, зазначає, що у оскаржуваній постанові вказано, що він керував транспортним засобом по вул. О.Ольжича в м. Ковель, що не відповідає дійсності, оскільки він рухався по вул. Ковельській в селі Городилець Ковельського району в сторону м. Ковель. Вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки вона виносилася відповідачем з порушенням вимог КУпАП, оцінка доказів не проводилась, об'єктивного та законного розгляду справи не відбувалося та його законні права відповідачем ігнорувалися. В оскаржуваній постанові взагалі не міститься його пояснень та посилань на докази, якими він обґрунтовував законність своїх дій.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства України, а вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3, ч. 5 ст.121 КУпАП, доведена наявними в матеріалах справи доказами.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що транспортний засіб "Fiat Fiorino" відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу важить 1420 кг, кількість місць для сидіння два, а тому є легковим автомобілем. Даний транспортний засіб не використовується для роботи в якості таксі або для перевезення вантажу з метою отримання прибутку, у зв'язку з чим не підлягає обов'язковому технічному контролю. Також, відповідачем не взято до уваги усних пояснень про незгоду з вказаними у постанові фактами, не виявлено обставин, що мають значення у справі, не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь винуватості, майновий стан та інші, необхідні для врахування, обставини.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, інспектором роти Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП лейтенантом поліції Колендою М.П. 21 серпня 2018 року винесено постанову серії ВР №015306 та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за те, що він 21 серпня 2018 року о 10год. 20хв., керуючи автомобілем марки "FiatFiorino"(малотоннажний вантажний фургон), реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Олега Ольжича у м. Ковелі, не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 «в» ПДР та вказаний транспортний засіб не пройшов обов'язкового технічного контролю, чим порушено п.31,3 «б» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.3, ч. 5, ст.121 КУпАП,

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частини 3 статті 122 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, згідно із частини 5 статті 122 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 31.3 «б» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно із п. 2.3 «в» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Щодо порушення позивачем п. 31.3 «б» ПДР України, а саме керування транспортним засобом, який не пройшов обов'язковий технічний контроль, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 35 Закону України "Про дорожній рух" обов'язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно із Порядком проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 р. № 137, Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Аналізуючи вищенаведене колегія суддів зазначає, що даний Порядок не застосовується до легкових автомобілів усіх типів, марок і моделей, причепів (напівпричепів) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоциклів, мопедів, мотоколясок та інших прирівняних до них транспортних засобів - незалежно від строку експлуатації.

Відповідно до п. 2.13 ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема:

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3 500 кілограмів (7 700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, копія якого була надана позивачем та міститься в матеріалах справи, автомобіль "Fiat Fiorino", державний номерний знак НОМЕР_1 є вантажним фургоном, повною масою 1420 кг.

З огляду на викладене та вказані критерії, які визначають приналежність певного транспортного засобу до відповідної категорії, колегія суддів приходить до висновку, що транспортний засіб "Fiat Fiorino" не підпадає під критерії опису транспортних засобів визначених категоріями С1, С, а тому не може вважатися вантажним автомобілем. Однак, за своїми характеристиками відповідає критеріям визначеним категорією В щодо легкових автомобілів, тому не підлягає обов'язковому технічному контролю.

Щодо порушення позивачем пункту 2.3 «в» ПДР України, а саме керування транспортним засобом не пристебнувши ремінь безпеки, то колегія суддів зазначає наступне.

У справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб'єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

При цьому колегія суддів зазначає, що такі докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

Отже, виходячи зі змісту фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що відповідачем ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, не було подано жодного належного доказу на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, а тому оскаржувана постанова не може вважатися такою, що прийнята із дотриманням норм та принципів, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення для розгляду та винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що вина позивача у порушенні вимог, вказаного у оскаржуваній постанові пункту 2.3 «в» ПДР України, відповідачем не доведена.

За таких обставин апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та приходить до висновку про протиправність притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення пункту 31.3 «б» та пункту 2.3 «в» ПДР України.

У відповідності до статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 цієї статті за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 243, ст. 268, ст. 272, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2018 року у справі № 159/4405/18 - скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора роти Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП Коленди Михайла Павловича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 015306 від 21 серпня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 та ч. 5 ст. 121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. М. Багрій
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 06 грудня 2018 року.