Справа № 456/2147/18
Суддя: Бораковський В. М.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/2147/18
Провадження № 2-а/456/100/2018
РІШЕННЯ

іменем України

04 грудня 2018 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Бораковського В. М.

секретар судового засідання Проців І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейський взводу ОДДЗ бат.№4 УПП у Львівській області ДПП Пецій Дмитро Дмитрович про визнання протиправними дій та скасування постанови, -

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 (позивач) подав до суду позов до Управління патрульної поліції у м. Львів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейський взводу ОДДЗ бат.№4 УПП у Львівській області ДПП Пецій Дмитро Дмитрович, в якому просить скасувати постанову серії ВР №274442 від 31.05.2018 рядового поліції Піцей Дмитра Дмитровича, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що 31 травня 2018 року поліцейським Піцей Д.Д. на нього складено постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у зв'язку з порушенням ним п. 8.7.3 ПДР, а саме: проїзд на заборонений (червоний) сигнал світлофора. Однак, зазначеного правопорушення він не вчиняв, оскільки своєчасно здійснив зупинку транспортного засобу на червоний сигнал світлофора. Поліцейським не зазначено свідків, які були на той час в машині, та не надано жодного доказу вчинення ним правопорушення.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, суду пояснив, що під'їжджаючи до світлофора жовтий сигнал світлофора змінився на червоний, тому він здійснив зупинку транспортного засобу, однак невелика частина автомобіля перетнула лінію зупинки. Після зміни сигналу світлофора він продовжив рух, однак був зупинений працівниками поліції.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (відповідно до вимог ст. 268 КАС України), про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали.

Заяв чи клопотань від учасників справи не поступило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 01.08.2018 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін 12.10.2018 о 12 год 00 хв (а.с. 15-16).

06.08.2018 та 16.10.2018 судом оприлюднено на веб-порталі Судової влади України повідомлення про дату, час та місце судового розгляду адміністративної справи №456/2147/18 (а.с.20, 30).

Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №274442 від 31.05.2018 (а.с.3), ОСОБА_4 31.05.2018 о 02 год 00 хв на автодорозі Київ-Чоп 518 км керуючи транспортним засобом «Skoda Rapid», н.з. ВС8517ЕК, здійснив проїзд перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 (е) ПДР, в зв'язку з чим на нього накладено адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Свідок ОСОБА_5 дав суду показання, за змістом яких того дня він їхав разом з ОСОБА_4 в автомобілі. Сидів на пасажирському сидінні спереду. На перехресті доріг жовтий сигнал світлофора змінився на червоний і ОСОБА_4 зупинився. Коли сигнал світлофора змінився на зелений, ОСОБА_4 продовжив рух.

Свідок ОСОБА_6 дав суду показання, за змістом яких вночі разом з ОСОБА_4 повертався з відрядження. На перехресті доріг, після зміни жовтого сигналу світлофора на червоний, ОСОБА_4 зупинився та поїхав на зелений сигнал. Після цього їх зупинили працівники поліції.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини носять публічно-правовий характер та виникли між сторонами у зв'язку з незгодою позивача з рішенням суб'єкта владних повноважень про порушення позивачем Правил дорожнього руху та накладення, у зв'язку з цим, на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства та Правил дорожнього руху.

Так, частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 122 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил проїзду перехресть.

Значення сигналів світлофора передбачені пунктом 8.7.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001р. №1306.

Зокрема, підпункт «а» даного пункту зазначає, що зелений дозволяє рух, а підпункт «е» зазначає, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб'єктивних прав та юридичних обов'язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Крім цього, суд враховує роз'яснення, викладені у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно з якими зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Суд погоджується з аргументами позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які б, в своїй сукупності, є достатніми.

Суд зазначає, що відповідачем не виконано вимоги ст. 77 КАС України та не надала суду жодного доказу, з якого б вбачалась наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Також, з аналізу оскаржуваної постанови вбачається, що така не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній відсутні покликання на порядок оскарження адміністративного стягнення. Крім цього, в постанові не зазначено докази, на яких базуються висновки про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 122 КУпАП.

Водночас, показання свідків, суд вважає належними та допустимими доказами з огляду на те, що такі є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, підтверджують обставини, наведені позивачем. Дані докази суд вважає достовірними, оскільки такі відповідають дійсним обставинам справи.

Складена стосовно ОСОБА_1 постанова не є доказом в розумінні ст. 251 КУпАП та не доводить його вину у вчинені правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 122 КУпАП. Інших належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу зазначеного адміністративного правопорушення, суду не надано.

Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені.

Враховуючи викладене, суд доходить переконання, що ОСОБА_1 неправомірно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 122 КУпАП, тому суд вважає позов в частині скасування постанови підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Суд зазначає, що згідно з вимогами пункту 2 частини 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову він може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта, однак суд не наділений повноваженням закривати провадження у справі, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Водночас, з огляду на позовні вимоги позивача, в яких він просить скасувати індивідуальний акт, а також зважаючи на пункт 2 частини 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за можливе, відповідно до частини 2 ст. 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, визнавши оскаржувану постанову протиправною, що сприятиме ефективному захисту прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

На підставі статті 19 Конституції України, статей 122, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення та керуючись статтями 2, 5, 9, 12, 19, 20, 77, 90, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) до Управління патрульної поліції у м.Львів (місцезнаходження: м. Львів, вул. Перфецького,19), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейський взводу ОДДЗ бат.№4 УПП у Львівській області ДПП Пецій Дмитро Дмитрович про визнання протиправними дій та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР №274442 від 31.05.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Роз'яснити учасникам справи, що відповідно до вимог пункту 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Стрийський міськрайонний суд Львівської області за правилами, що діяли до набрання чинності нової редакції КАС України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017).

Головуючий суддя В. М. Бораковський