Справа № 824/3180/14-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/3180/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дембіцький П.Д.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

03 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Загороднюка А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Хлистун С.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника третьої особи: Іванова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року (м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство юстиції України про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство юстиції України про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року зупинено провадження у справі № 824/3180/14-а до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 частини першої, пунктів 2, 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України "Про очищення влади", 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього закону та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті З, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього закону.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв'язку з чим, позивач просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

В судовому засіданні позивач та представник третьої особи доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та за обставин викладених в ній просили суд задовольнити її, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати.

Представники відповідачів, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь представників відповідачів в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи позивача та представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції послався на те, що на розгляді Конституційного Суду України знаходиться справа за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 частини першої, пунктів 2, 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України "Про очищення влади", 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього закону та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті З, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього закону.

За таких обставин суд дійшов висновку, що доки Конституційний Суд України не розгляне вищенаведені подання, неможливо розглянути позовну заяву ОСОБА_2

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом позовних вимог у даній справі є оскарження наказу Міністерства внутрішніх справ України № 2239 о/с від 27 жовтня 2014 року про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника управління МВС України в Чернівецькій області - начальника кримінальної міліції на підставі п.7-2 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України та Закону України "Про очищення влади", поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів зазначає, що обставини, покладені в основу обгрунтування позову мають індивідуальний характер, стосуються дій і рішень Міністерства внутрішніх справ України, які позивач із посиланням на конкретні норми права розцінює неправильними і вважає такими, що призвели до порушення його прав та свобод.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що в оскарженій ухвалі не мотивований зв'язок між очікуваними висновками рішення суду конституційної юрисдикції за наслідками розгляду згаданих вище конституційних подань та предметом спору; не конкретизовано, чому з огляду на характер заявлених вимог неможливо розглянути справу без попереднього розгляду справи в порядку конституційного судочинства; не зазначено, чому зібрані у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

У справі "Беллет проти Франції" ЄСПЛ зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Зіставлення змісту наведених суджень із розумінням положень пункту 3 частини першої статті 236 КАС переконує в тому, що оскаржувана ухвала Чернівецького окружного адміністративного суду про зупинення провадження не може залишатися в силі, оскільки висновки, зазначені в ній, є передчасними, а, отже, зазначена ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до цього ж суду.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 800/235/17.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року - скасувати.

Справу направити до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 грудня 2018 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Загороднюк А.Г.