Справа № 1840/3598/18
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2018 р. Справа № 1840/3598/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Савицької Н.В.,
за участю секретаря судового засідання - Веріч А.І.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 1840/3598/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Імекс" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа-Імекс" ( далі по тексту - позивач, ТОВ "Альфа-Імекс") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області і просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Сумській області №1506 від 19.09.2018 про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "Альфа-Імекс".
Позивач вважає, що наказ Головного управління ДФС у Сумській області №1506 від 19.09.2018 про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "Альфа-Імекс" є протиправним, оскільки ненадання відповіді на запит може бути підставою для проведення перевірки лише в разі обов'язковості надання такої відповіді. Вважає, що при винесенні оскаржуваного наказу від 19.09.2018 суб'єктом владних повноважень порушено принцип юридичної визначеності (legal certainty), який є невід'ємним елементом принципу правової держави та верховенства права.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №1840/3598/18 за позовом ТОВ "Альфа-Імекс" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу. Ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У відзиві на позовну заяву ( а.с.34-36) відповідач зазначає, що фактичною підставою для проведення позапланової виїзної документальної перевірки, згідно 78.1.4 п.78.1 ст. 78 ПК України, стало ненадання ТОВ "Альфа-Імекс" пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит ГУ ДФС Сумської області.
Письмові запити щодо необхідності подання пояснень сформовані податковим органом на підставі інформації з інформаційних систем автоматизованого моніторингу. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовувалась для виконання покладених на контролюючі органи функції та завдання, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формулювання та реалізації державної податкової та митної політики.
У відповіді на відзив позивач наголошує на тому, що фіскальний орган може перевірити реальність здійснення операцій шляхом проведення зустрічної звірки. Проте проведення зустрічної звірки має деякі особливості, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1232 "Про затвердження Порядку проведення контролюючими органами зустрічних звірок", які в даному випадку не дотримані податковим органом. А запит, на який ТОВ "Альфа-Імекс" не надало відповіді не відповідає формі запиту при проведенні зустрічної звірки, а отже, відповідь на нього не є обовязковою (а.с.47-51).
У запереченні на відповідь на відзив відповідач звертає увагу суду на те, що проведення зустрічної звірки даних субєктів господарювання щодо платника податків є правом контролюючого органу, а не його обовязком. Відтак, вважає, що вимоги позивача щодо визнання протиправним та сування наказу ГУ ДФС у Сумській області №1506 від 19.09.2018 про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "Альфа-Імекс", є необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають (а.с.64-65).
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.
Представник відповідача проти позову заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити, з огляду на доводи, викладені у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи та додаткові пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини справи та обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
На вказаний запит ТОВ "Альфа-Імекс", листом від 23.08.2018 за №22/08-1 "Відповідь на запит надання пояснень та копій документів", з посиланням на абзац сьомий пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України відмовило у наданні інформації (пояснень та їх документального підтвердження), мотивуючи це тим, що запит складено з порушенням вимог, визначених у пунктах 9, 10 Порядку періодичного подання інформації органам державної фіскальної служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженим Постановою КМУ від 27.12.2010 № 1245, а тому субєкт інформаційних відносин звільняється від обовязку надавати відповідь на такий запит (а.с.13).
У подальшому 19.09.2018, на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20. пп.78.1. ст. 78. п.82.2 ст.82 Податкового кодексу та у звязку з ненаданням ТОВ "Альфа-Імекс" пояснення та документального підтвердження на письмовий запит, ГУ ДФС у Сумській області було прийнято наказ №1506 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Альфа-Імекс" (а.с.10).
Надаючи правову оцінку правовим відносинам, що склались у даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини врегульовано Податковим кодексом України та Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1245.
Право на проведення перевірки, в тому числі документальної виїзної визначено положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин), при чому така перевірка повинна проводитися контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Згідно із абзацом четвертим підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених Кодексом.
Перелік обставин, за наявності яких контролюючий орган може призначити документальну позапланову перевірку, передбачено пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
Так, відповідно до пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, у якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Отримання податкової інформації та направлення запитів контролюючими органами регламентовано статтею 73 Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1245 "Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом" (далі - Порядок). Зокрема, чітко визначено перелік підстав для направлення суб'єкту господарювання запиту про подання інформації, а також вимоги до його оформлення.
Відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Аналогічні положення закріплені в пункті 9 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1245.
За змістом положень п. 73.3 ст. 73 ПК України письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин, зокрема, якщо за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).
У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п'ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.
Аналіз зазначених положень податкового законодавства свідчить про те, що запит податкового органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто, наявність чітко окреслених обставин, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об'єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.
У той же час, у силу приписів пп. 78.1.1 ст. 78 Податкового кодексу України підставою для прийняття контролюючим органом рішення з приводу призначення перевірки є отримання інформації про порушення закону саме платником, а не будь-якими іншими особами.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що відповідач як суб'єкт владних повноважень у ході розгляду справи не довів наявності обґрунтованих та достатніх сумнівів у вчиненні платником податків податкового правопорушення у розумінні ст. 109 Податкового кодексу України.
Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої окремі дефекти запиту про надання інформації і наказу про призначення податкової перевірки для вирішення оспорюваного питання значення немає, оскільки відповідно до усталеної судової практики, зокрема, відсутність або неповнота посилань на конкретні пункти Кодексу не повинні розглядатися як підстава для визнання наказу протиправним є безпідставним.
З метою застосування такого підходу необхідно, щоб зі змісту спірного наказу вбачалося за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу, а не юридичну для призначення відповідної перевірки, тобто, конкретні обставини податкового правопорушення.
З огляду на зазначене, запити контролюючого органу про надання інформації оформлені з порушенням законодавчо встановленого порядку, а тому позивач звільнений від обов'язку надавати відповідь на вищевказані запити, що прямо передбачено п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим контролюючий орган був позбавлений права приймати наказ про призначення позапланової виїзної перевірки платника податків з підстав визначених пп. 78.1.1, п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (не надання пояснень та їх документального підтвердження), що свідчить про протиправність оскаржуваного наказу.
Вказана правова позиція, яка є обов'язковою для врахування при прийнятті рішення судом першої інстанції, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, а саме: постанові від 23.11.2018 по справі №815/1559/16, постанові від 21.11.2018 по справі №820/4707/17, постанові від 20.11.2018 по справі №813/1133/18.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Згідно з вимогами ст. 11, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Сумській області №1506 від 19.09.2018 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Імекс".
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 06.12.2018.

Суддя Н.В. Савицька