Справа № 0540/5922/18-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року справа №0540/5922/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Компанієць І.Д., за участю секретаря судового засідання - Токаревої А.Г., позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Хлудєєвої А.О., діючої за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 0540/5922/18-а (головуючий суддя І інстанції - Голуб В.А.), складене в повному обсязі 25 вересня 2018 року в м. Слов'янськ Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про:

- визнання протиправними дій управління щодо нарахування та виплати позивачу надбавки до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який має на утриманні непрацездатних членів сім'ї у розмірі, іншому, ніж встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу надбавки до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні двох непрацездатних членів сім'ї, із розрахунку з 01 вересня 2017 року - 1777 грн. на одну дитину, з 01 грудня 2017 року - 1860 грн. на одну дитину, з 01 липня 2018 року - 1944 грн. на одну дитину, виплатити суму недоотриманої надбавки за період з 01 вересня 2017 року по теперішній час з урахуванням отриманих сум (а.с. 4-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року відмовлено у задоволені позовних вимог повністю (а.с. 59-61).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що йому призначена надбавка до пенсії як особі, яка має на своєму утриманні двох дітей, віком до 18 років у розмірі 300, 00 грн.

Позивач вважає, що при встановленні надбавки, ограни Пенсійного фонду України мали керуватись приписами ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та, в свою чергу, встановити надбавку у розмірі 100 % від прожиткового мінімуму, що встановлюється для даної категорії громадян.

Вважає неправомірними дії відповідача в частині нарахування спірної надбавки у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16 липня 2008 року № 654.

Зазначив, що Закони України мають вищу юридичну силу по відношенню до нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України.

Вважає, що оскільки Законом України «Про прокуратуру» безпосередньо не врегульовано розмір надбавки до пенсії непрацюючим пенсіонерам, вирішуючи спір, суд першої інстанції мав керуватись положеннями ст. 8 Цивільного Кодексу України в частині застосування правових норм, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (а.с. 65-66).

В судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити у повному обсязі.

03 грудня 2018 року від представника відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві, наголосила, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером за вислугою років, про що свідчить копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.8) Пенсію позивачу призначено на підставі вимог статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року.

Позивач має трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, народженого ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, народжену ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, народженого ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10-12)

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, згідно довідки від 26 грудня 2017 року № (а.с.13).

23 серпня 2017 року позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області з заявою про встановлення надбавки за утримання двох непрацездатних членів сім'ї, встановлення якої було передбачено п.7 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" у зв'язку зі звільненням з органів прокуратури (а.с.27)

02 жовтня 2017 року Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області було прийнято рішення № 114 про відмову в перерахунку пенсії, у якому зазначено, що відсутні підстави для виплати позивачу вказаної вище надбавки, оскільки відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213, з 01 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до зазначеного Закону, втратили чинність (а.с. 32).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року визнано протиправними та скасовано рішення № 114 від 02 жовтня 2017 року Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про відмову у перерахунку пенсії. Зобов'язано повторно розглянути Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області заяву від 23 серпня 2017 року про встановлення надбавки до пенсії за вислугу років, як особі, яка має на утриманні двох дітей у віці до 18 років (а.с.35-37).

Згідно розпорядження Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Маріуполь Донецької області № 818712 від 04 квітня 2018 року позивачу встановлена надбавка на двох дітей до 18 років у розмірі 150,00 грн. на кожного (а.с.39).

На підставі заяви від 19 березня 2018 року ОСОБА_1 поставлено на облік в управлінні Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області (а.с.40-а).

17 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до в.о.начальника управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області із заявою про здійснення перерахунку надбавки на підставі ст.21 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с.18).

Управлінням Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області листом від 25 травня 2018 року № 164/Т-07-01-04 позивача повідомлено , що на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 19.02.2018 року № 805/4830/17-а йому встановлена надбавка з 19.08.2017 року у розмірі 150 гривень на кожну дитину відповідно до п.4.3 Постанови КМУ від 16.07.2008 року № 654 « Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян»(а.с.19).

Не погодившись із невиплатою надбавки у розмірі встановленої ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що

встановлюючи надбавку на утримання непрацездатних членів сім'ї ОСОБА_1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року N 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" у розмірі 150 грн. на кожну дитину, управління Пенсійного фонду України діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Перевіряючи відповідність закону вчиненої суб'єктом владних повноважень у спірних правовідносинах, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на соціальний захист, а саме на отримання пенсії гарантовано Конституцією України та чинними нормативно-правовими актами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року визнано протиправними та скасовано рішення № 114 від 02 жовтня 2017 року Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про відмову у перерахунку пенсії. Зобов'язано повторно розглянути Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області заяву від 23 серпня 2017 року про встановлення надбавки до пенсії за вислугу років, як особі, яка має на утриманні двох дітей у віці до 18 років (а.с.35-37).

Розмір надбавки на утримання непрацездатних членів сім'ї, в тому числі неповнолітніх дітей, встановлений п.п. 3 п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року N 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", відповідно до якого непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні дітей до 18 років, надбавка до пенсії за віком, по інвалідності та за вислугу років, передбачена Законами України "Про пенсійне забезпечення" і "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплачується у розмірі 150 гривень на кожну дитину.

Згідно розпорядження Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Маріуполь Донецької області № 818712 від 04 квітня 2018 року позивачу встановлена надбавка на двох дітей до 18 років у розмірі 150,00 грн. на кожного (а.с.39), відтак позивач дії в межах, встановлений законом та виплачує надбавку у розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року N 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян".

Відповідачем зазначена надбавка до пенсії позивача не встановлювалась, а пенсія з зазначеними добавками нараховувалась відповідно з даними електронної справи при взятті його на облік ( а.с.43).

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи позивача стосовно застосування до спірних правовідносин приписів ст.21 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з огляду на наступне.

Статтею 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено надбавки до пенсії за віком. Так, до пенсії за віком, у тому числі обчисленої в мінімальному розмірі, встановлюються, зокрема, такі надбавки: непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім'ї (статті 37, 38, 40, 41), - на кожного непрацездатного члена сім'ї в розмірі соціальної пенсії, передбаченої для відповідної категорії непрацездатних.

Проте, як вбачається з пенсійного посвідчення позивача № НОМЕР_1 (а.с.8) та атестату на запит № 5544 від 20 березня 2018 року (а.с.40), ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років за Законом України « Про прокуратуру».

Враховуючи вищевикладене, та те, що позивачу призначена пенсія по вислузі років, застосування до нього ст. 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є неможливим, оскільки її дія поширюється виключно у разі призначення пенсії за віком.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком позивача, що Законом України «Про прокуратуру» безпосередньо не врегульовано розмір надбавки до пенсії непрацюючим пенсіонерам, однак це питання регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року N 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян".

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Суд зазначає, що Кабінет Міністрів України діє на основі положень Конституції України, законів України та актів Президента України, а також відповідно до Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України, і спрямовує свою діяльність на забезпечення інтересів українського народу, вирішення питань державного управління у сфері економіки та фінансів, соціальної політики, праці та зайнятості, охорони здоров'я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, природокористування, правової політики, законності, забезпечення прав і свобод людини та громадянина, протидії корупції, розв'язання інших завдань внутрішньої і зовнішньої політики, цивільного захисту, національної безпеки та обороноздатності.

Свої повноваження Кабінет Міністрів України здійснює шляхом прийняття рішень на засіданнях більшістю голосів від посадового складу Кабінету Міністрів України. Конституція України встановлює два види правових актів Кабінету Міністрів України - постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Постановами Кабінету Міністрів України оформляються рішення, які мають нормативний характер, з питань затвердження положення, статуту, порядку, регламенту, правил, методики тощо, а також у випадках затвердження, прийняття міжнародного договору або приєднання до нього; акти з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року N 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" деталізовано право особи, якій призначено пенсію за вислугою років, на отримання надбавки на утримання непрацездатних членів сім'ї, а саме визначено її розмір (150 грн.).

Посилання апелянта на те, що вирішуючи спір, суд першої інстанції мав керуватись положеннями ст. 8 Цивільного Кодексу України в частині застосування правових норм, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки по-перше, даний спір розглядається за приписами Кодексу адміністративного судочинства України, а, по-друге, аналогія закону та права може застосовуватись у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (відсутність відповідного правового акта, або його неповноту, тобто відсутність у ньому положень, які б урегульовували відповідні правовідносини).

Оскільки, в даному випадку існує постанова Кабінету Міністрів України, яка має нормативно-правовий характер, якою врегульовано розмір надбавки на утримання непрацездатних членів сім'ї, а саме дітей, застосування аналогії закону не допустимо.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлюючи надбавку на утримання непрацездатних членів сім'ї ОСОБА_1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року N 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" у розмірі 150 грн. на кожну дитину, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що спірну надбавку відповідач не призначав та рішення щодо зміни розміру надбавки також не приймав, а лише листом повідомив, яким чином був встановлений спірний розмір надбавки на утримання дітей до 18 років.

Отже позовні вимоги щодо визнання дій УПФУ у м.Краматорську щодо нарахування та виплати, надбавки на утримання непрацездатних членів сім'ї, до пенсії непрацюючому пенсіонеру у розмірі ,ніж встановленого ЗУ «Про пенсійне забезпечення», а отже і похідні вимоги щодо здійснення нарахування зазначеної надбавка до пенсії в розмірі соціальної пенсії, передбаченої для відповідної категорії непрацездатних, - задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд першої дійшов вірного висновку про необхідність відмови у задоволені позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростзовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 0540/5922/18-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 05 грудня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 грудня 2018 року.

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенка

І.Д. Компанієць