Справа № 810/2525/18
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2525/18 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві, у порядку ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року (справу розглянуто у порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, державної судової адміністрації України про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області та Державної судової адміністрації України щодо визначення розміру суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно довідки №91 від 10.05.2018 неправомірними;

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Київській області та Державну судову адміністрацію України здійснити перерахунок з 01.01.2018 та виплатити суддівську винагороду в розмірі прожиткового мінімуму згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік".

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області та Державної судової адміністрації України щодо визначення розміру суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно довідки №91 від 10.05.2018;

Зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Київській області та Державну судову адміністрацію України здійснити перерахунок з 01.01.2018 та виплатити ОСОБА_3 суддівську винагороду в розмірі прожиткового мінімуму згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік".

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що при складенні довідки від 10.05.2018 правомірно керувався нормами п.3 Р.ІІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до якої мінімальна зарплата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної зарплати як розрахункової величини слід виходити з розміру 1600 грн.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що позивач звертався до відповідача про видачу довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. У відповідь на звернення позивача, відповідач надав довідку від 10.05.2018, відповідно до якої суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 30 400 грн.

Позивач вважав, що відповідачем було невірно визначено розмір посадового окладу для обчислення щомісячного довічного грошового утримання в довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 10.05.2018, а саме враховано в посадовий оклад не розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762 грн.) станом на 1.01.2018, а 1600 грн.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив та зазначив, що Закон №1774-VІІІ не є спеціальним по відношенню до Закону №2453-VI, оскільки не містить змін до Закону №2453-VI щодо необхідності застосування розрахункової величини в розмірі 1600 грн. для визначення посадового окладу судді, а містить лише обмеження застосування норми Закону №2453-VI. Тому належною нормою для визначення окладу судді є ст.133 та 135 Закону №2453-VI.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VІІІ), суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 135 Закону №1402-VІІІ базовий розмір посадового окладу судді визначається виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 133 Закону № 2453-VІ посадовий оклад судді встановлюється виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2017 року визначений у розмірі 1600 грн.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року визначений у розмірі 1762 грн.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що належною нормою для визначення окладу судді є ст.133 та 135 Закону № 2453-VI, колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774 (тут та далі в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Крім цього, Закон № 1774-VІІ прийнятий пізніше у часі за норми статті 133 Закону № 2453-VІ, тому при подоланні колізій положень нормативно-правового (их) акту (ів) рівної юридичної сили слід надавати перевагу тому, що прийнятий пізніше, тобто, Закону № 1774-VІІ.

Про необхідність пріоритетного застосування положень Закону № 1774-VІІ додатково свідчить також і пряма вказівка законодавця, висловлена ним у п. 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону: до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Зазначений висновок відповідає позиції висловленій Верховним Судом у постанові від 04.10.2018, справа № 820/648/18.

Відтак, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області під час формування (травень 2018 року) довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та врахування посадового окладу у розмірі 16 000 грн., діяло на підставі, в межах і в спосіб, що передбачені законами України.

Законом України від 15.05.2018 року № 2415-VІІІ «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» внесено зміни до абзацу 2 п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" слово та цифри "1600 гривень" замінити словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року".

Закон України від 15.05.2018 року № 2415-VІІІ «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» набрав чинності з 22.07.2018 року.

Дію цього Закону поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме починаючи з 01 січня 2018 року.

З 01.01.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб склав 1762 грн., що є більше 1600 грн., тому виникла підстава для перерахунку суддівської винагороди з 01.01.2018.

На підставі вказаного Закону було збільшено розмір суддівської винагороди працюючим суддям з 01.01.2018 року та проведено перерахунок суддівської винагороди з 01.01.2018 року.

З огляду на зазначене, з 01 січня 2018 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762 гривні, а тому саме з цієї дати зміна суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Отже, порядок визначення посадового окладу та інших виплат працюючого судді змінився з 01.01.2017 року, а сам розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з огляду на відмінність прожиткового мінімуму для працездатних осіб у порівнянні із попередньою розрахунковою величиною (1600 грн.), змінився з 01.01.2018 року.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, державної судової адміністрації України про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, державної судової адміністрації України про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05.12.18.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма