Справа № 362/2996/18
Суддя: Кравченко Л. М.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/2996/18
Провадження № 2-а/362/113/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області, як адміністративний суд, в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

з участю секретарів Сілецької М.О., Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та скасувати постанову Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 732006 від 27.05.2018 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вимоги позову обґрунтовує тим, що 27.05.2018 р. оскаржуваною постановою, винесеною відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а дії інспектора передчасними та незаконними, оскільки інспектор відмовився слухати його пояснення і тим самим позбавив його змоги надати свої заперечення; не склав протокол про адміністративне правопорушення та не надав доказів вчинення ним даного правопорушення.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач до суду не з'явився, однак в силу вимог ст. 162 КАС України ним було подано відзив на адміністративний позов, в якому останні, вважаючи твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, просив в задоволенні позову відмовити та проводити розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом достовірно встановлено, що 27.05.2018 р. відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №732006.

Зі змісту постанови вбачається, що 27.05.2018 р. о 12 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Сагайдачного, 14В, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1, на вимогу працівника поліції про зупинку не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив пп. б) п. 9.9 ПДР України, за що до нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зміст оскаржуваної постанови та приписи ч. 2 ст. 77 КАС України, вбачається, що в даному випадку відповідач повинен довести, що позивач дійсно перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки.

У відповідності ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон покладає обов'язок на суб'єктів владних повноважень доводити правомірність своїх рішень, дій та бездіяльності, а також зобов'язує їх діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді виконання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В даному випадку розгляд справи про адміністративне правопорушення віднесено до компетенції Національної поліції та протокол про адміністративне правопорушення в силу приписів ст. 258 КУпАП не складається.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Наказом МВС від 07.11.2015 року N 1395, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за N 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Згідно п. 10 розділу ІІІ вказаної інструкції, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП покладає на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення обов'язок з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи приписи ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП та вказаної інструкції, при розгляді справи поліцейський повинен дати оцінку доказам, що встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, в даному випадку відсутні будь-які докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Дійсно, розгляд даної категорії справ, згідно приписів КУпАП, здійснюється за скороченою процедурою (без складання протоколу), проте притягнення особи до відповідальності можливе лише у випадку доведеності її вини належними доказами, що передбачені ст. 251 КУпАП. За відсутності таких доказів відсутні підстави стверджувати про наявність (про вчинення) адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Враховуючи, що оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, вбачається, що така не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній відсутні покликання на правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Крім цього, в постанові не зазначено докази, на яких базуються висновки про вчинення особою адміністративних правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, постанова, сама по собі, не є достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, інших належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність у його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення відсутні, відтак відповідачем неправомірно визнано винним позивача у вчиненні даного адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, тому за наведених обставин та зважаючи на вимоги ст. 71 КАС України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 258, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 72, 77, 244-246, 293, 295, 371, 382 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 при винесені постанови серії НК №732006 від 27.05.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністратвної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії НК № 732006 від 27.05.2018 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М. Кравченко