Справа № 199/8392/18
Суддя: Спаї В. В.
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/8392/18
(2-а/199/163/18)
РІШЕННЯ

Іменем України

07.12.2018

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Перетятько А.В.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1 до старшого дільничного офіцера поліції Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання незаконним затримання у звязку із вчиненням адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 12 червня 2018 року о 12.00 год. в приміщенні прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 спочатку особисто прокурором Вишневецьким Р.О. було незаконно затримано ОСОБА_1, незаконно позбавлено його волі, у звязку з чим він незаконно впродовж двох годин утримувався в кабінеті ОСОБА_3 безпосередньо самим ОСОБА_3 разом із підлеглим прокурором Дзюбою В.В.

Позивач вказує, що впродовж двох годин з 12:00 год. до 14:00 год. він був позбавлений волі, був підданий нелюдському і такому, що принижує гідність, поводженню з боку прокурора Вишневецького Р.О. і його підлеглого ОСОБА_4, звинувачений у вчиненні невідомо якого правопорушення (не то адміністративного, не то кримінального), був незаконно затриманий з 12:00 год. до 14:00 год. без повідомлення про причини і про підстави затримання, був незаконно затриманий з 12:00 год. до 14:00 год. без складення жодного процесуального документу, без повідомлення родичів про затримання.

Позивач вказує, що відеодоказом повністю підтверджується його затримання, про яке 12 червня 2018 року о 14:00 год. старшим ДОП Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 складено протокол АА № 094305 про адміністративне затримання за статтею 261 КУпАП у зв'язку із вчиненням правопорушення передбаченого статтею 185 КУпАП.

13 червня 2018 р. Жовтневим райсудом м. Дніпропетровська провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю події і складу правопорушення.

На переконання позивача, дії відповідача з приводу затримання 12.06.2018 о 14.00 год. є незаконними, у звязку з чим позивач оскаржив зазначений захід забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення до суду.

Всудовому засідання позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач не скористався правом брати участі в судових засіданнях та надання відзиву на позовну заяву.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, дослідив докази, суд дійшов до наступного висновку.

Як встановлено судом на підставі відповідного протоколу про затримання від 12.06.2018, який складений старшим дільничним офіцером поліції Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 (протокол АА №094305 про адміністративне затримання), ОСОБА_1 доставлено у службове приміщення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 12.06.2018 о 14.00 годині у звязку із вчиненням правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, для прийняття рішення (а.с. 15-16).

Разом з тим, 12.06.2018 відносно ОСОБА_1 ст. ДОП Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №282158, згідно якого 12.06.2018 близько 12.25 години в кабінеті першого керівника прокуратури №2 по вул. Чернишевського, 23 в м. Дніпро гр. ОСОБА_1 здійснював злісну непокору законній вимозі працівника міліції, а саме залишитись на місці пригоди, працівнику поліції ОСОБА_5 (а.с. 17).

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Мельниченка С.П. від 13.06.2018 (справа №201/6375/18, провадження №3/201/2322/2018) провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, притягнутого за ст. 185 КУпАП, закрито за відсутності події і складу правопорушення.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 78 КАС України).

Згідно із зазначеною постановою судді Мельниченка С.П. від 13.06.2018 при її постановленні судом було взято до уваги відеозапис подій, які мали місце в кабінеті першого заступникам прокурора Вишневецького Р.О., наданий ОСОБА_1, мотивуючи тим, що відеозапис явно суперечить рапортам працівників поліції та показанням свідка ОСОБА_5 про злісну непокору ОСОБА_1, врахувавши, що відеозапис більш точно відображає події, які мали місце 12.06.2018 о 12.25 годині в кабінет першого заступника прокурора.

Даним судовим рішенням було встановлено, що ОСОБА_1 12.06.2018 о 12.25 год. не відмовлявся виконувати вказівки працівників поліції, залишився на місці події після повторної вимоги поліцейського не покидати приміщення, яка прозвучала фактично після вимоги іншого поліцейського покинути приміщення, при цьому ОСОБА_1 не поводився саме в той момент зухвало, що свідчить про відсутність злісної непокори законного розпорядження поліцейського ОСОБА_1 і, відповідно, про відсутність складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП в його діях.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обовязковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 267 КУпАП адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Суд з огляду на вищенаведене погоджується із слушністю доводів позивача щодо неправомірного застосування заходу адміністративного примусу для припинення адміністративного правопорушення шляхом допущення адміністративного затримання ОСОБА_1 12.06.2018, оскільки були відсутні передбачені ч. 1 ст. 260 КУпАП підстави для такого застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Випадки, встановлені статтею 78 КАС України, в даній справі відсутні.

Разом з тим суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо того, що в ситуації, яка є предметом розгляду в цій справі, має бути застосовано рішення ЄСПЧ «Котій проти України» від 05.03.2015 через аналогічність обставин справ.

Хоча у згаданому рішенні ЄСПЧ і розглядалося питання правомірності позбавлення свободи, яке мало місце за КПК України, тоді як адміністративне затримання можливе лише в разі вчинення адміністративного правопорушення та полягає у тимчасовому обмеженні свободи пересування і місцезнаходження і застосовується за КУпАП, а затримання в разі скоєння злочину регулюється Кримінальним процесуальним кодексом України, втім, згідно з правовою позицією Конституційного Суду України затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність індивіда (абзац пятий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 року №12-рп/2003).

У Загальній декларації прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання (стаття 9).

Відповідно до Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не повинен бути позбавлений волі інакше, як на таких підставах і відповідно до такої процедури, які встановлені законом (пункт 1 статті 9); згідно з положеннями пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках як: законне увязнення особи після її засудження компетентним судом (підпункт а); законний арешт або затримання особи за невиконання законної вимоги суду або для забезпечення виконання будь-якого обовязку, передбаченого законом (підпункт b); законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обгрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (підпункт c); затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою припровадження його до встановленого законом компетентного органу (підпункт d); законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічно хворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг (підпункт e); законний арешт або затримання особи, здійснені з метою запобігання її незаконному вїзду в країну, чи особи, щодо якої вживаються заходи з метою депортації або екстрадиції (підпункт f).

Отже, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Судячи зі встановлених в цій справі обставин, при затриманні 12.06.2018 позивача такі підстави були відсутні, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6-10, 12, 22, 25, 42, 72-77, 79, 90, п. 2 ч. 1 ст. 241, ст.ст. 242-246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1 до старшого дільничного офіцера поліції Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання незаконним затримання у звязку із вчиненням адміністративного правопорушення задовольнити повністю.

Визнати незаконним затримання ОСОБА_1 12 червня 2018 року о 14.00 год. у звязку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, протокол про яке складений старшим дільничним офіцером поліції Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 12 червня 2018 року.

Повне судове рішення складене та підписане 07.12.2018.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї