Справа № 813/4474/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2140/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року (головуючий суддя Костецький Н.В., м. Львів, повний текст складено 25.01.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення форми «Ф» від 26.06.2017 № 39158-13 по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості в сумі 11823,24 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 26.06.2017 № 39158-13.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Кодексу визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Кодексу об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Кодексу база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 ст. 266 Кодексу визначено, що ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до ст. 4. розділу II Прикінцеві положення Закону України № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України (щодо податкової реформи)» рекомендувати органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації та пункту 18 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України у 2016 році фізичним особам буде нараховуватися податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за базовий період 2015 рік.

Підпунктом 266.7.1 пункту266.7 статті 266 Кодексу передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 Кодексу податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Апелянт зазначає, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав, ОСОБА_1 у даній справі є власником нерухомості загальною площею 1716,0 кв.м за адресою АДРЕСА_1. Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що позивач погоджується сплатити суму в розмірі 0,1 відсотка від розміру мінімальної заробітної плати, а саме 2364,65 грн. податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки та погоджується про те, що частина податкового повідомлення - рішення є законною та обгрунтованою.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, відповідно до договору купівлі - продажу нежитлового приміщення від 24.06.2009, є власником нежитлового приміщення площею 1716 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Головним управління ДФС у Львівській області, згідно пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України, винесло податкове повідомлення рішення від 26.06.2017 № 39158-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості у розмірі 11823,24 грн. 01.09.2017 позивач отримав вказане податкове повідомлення - рішення.

Не погодившись із отриманим податковим повідомленням-рішенням ОСОБА_1, оскаржив його до ДФС України. За результатами розгляду скарги, рішенням ДФС України від 08.11.2017 № 14813/Б/99-99-11-02-01-14 про результати розгляду скарги, оскаржуване повідомлення рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового Кодексу України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового Кодексу України є об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України за оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно пп. 266.5.1 п. 266.5 цієї статті ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пп. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об'єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об'єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об'єктів житлової нерухомості; ґ) за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів «а» - «г» цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп. 4.3 п. 4 рішення Хирівської міської ради Старосамбірського району Львівської області ХХІХ сесії VІ демократичного скликання від 28.01.2015 № 910 передбачено встановити на 2015 (ці ж ставки податку діють і у 2016) ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб та використовуються для обслуговування житлових та інших приміщень, що не передбачають прибутку - у розмірі 0.1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати.

Судом з'ясовано, що об'єкт нежитлового приміщення, що знаходить на праві власності у позивача площею 1716 м2, за адресою: АДРЕСА_1, підлягає оподаткуванню. Ставка податку для такого об'єкту оподаткування визначена рішенням місцевої ради, а саме Хирівською міською радою Старосамбірського району Львівської області становить 0.1 відсотка розміру мінімальної заробітньої плати за 1 м2 бази оподаткування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік», станом на 01.01.2016 розмір мінімальної заробітної плати складав 1378,00 грн, а відтак, сума податкового зобов'язання повинна становити: 1716 м2 х 1,378 (0.1 відсоток х 1378 грн) = 2364, 65 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання відповідача на застосування пп. 4.4 п. 4 рішення Хирівської міської ради Старосамбірського району Львівської області згідно якого встановлено на 2015 рік ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб площею від 1000 м2 до 5000 м2 та використовуються для одержання прибутку у розмірі 0.5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 м2 бази оподаткування, не заслуговують н аувагу, оскільки відповідачем не доведено використання позивачем нежитлового приміщення в комерційних цілях для одержання прибутку.

Також суд вірно зазначив, що згідно з п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно матеріалів справи, Головним управлінням ДФС України у Львівській області винесене податкове повідомлення - рішення від 26.06.2017 № 39158-13 надіслано 17.08.2017, однак оскаржене податкове повідомлення-рішення підлягало для надсилання до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, а тому суд підставно вважав, що позов підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року по справі № 813/4474/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст складено 06.12.2018