Справа № 803/852/18
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/521/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року (рішення ухвалено у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Денисюка Р. С., повний текст рішення виготовлений 31 липня 2018 року) у справі № 803/852/18 за позовом ОСОБА_1 до управління поліції охорони у Волинській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління поліції охорони у Волинській області, Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року допущено заміну первісного відповідача - Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України на належного - Міністерство внутрішніх справ України.

Позивач просив: визнати протиправною бездіяльність управління поліції охорони у Волинській області та Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги згідно висновку управління поліції охорони у Волинській області від 14.03.2017 про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 240000 грн;

зобов'язати управління поліції охорони у Волинській області та Міністерство внутрішніх справ України здійснити виплату йому одноразової грошової допомоги згідно висновку управління поліції охорони у Волинській області від 14.03.2017 про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 240000 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року, прийнятим в порядку спрощеного провадження, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності, пов'язаної із проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв'язку із встановленням інвалідності, пов'язаної із проходженням служби в органах внутрішніх справ України та прийняти рішення за результатами висновку управління поліції охорони у Волинській області про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги від 14.03.2017, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Міністерство внутрішніх справ України, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, в результаті неправильного з'ясування обставин справи. Вказує, що правонаступниками Департаменту державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України та відповідних державних установ Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України, що ліквідуються в установленому законодавством порядку, є органи поліції охорони, відтак, рішення стосовно виплати компенсації повинно приймати управління поліції охорони. Зазначає, що врахування в бюджеті Міністерства внутрішніх справ України витрат на виплату зазначеної допомоги колишнім працівникам міліції охорони, у тому числі позивачу, призведе до порушення бюджетного законодавства. Також посилається на те, що суд першої інстанції, зобов'язуючи Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення, втрутився у його дискреційні повноваження.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позивачу у задоволенні позову відмовити.

Управління поліції охорони у Волинській області надіслало до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

ОСОБА_1 надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Оскільки усі учасники справи в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, вважаючи, що таку може бути вирішено на підставі наявних в ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в управління поліції охорони та 24.07.2015 був звільнений зі служби у запас Збройних Сил України.

07.02.2017 згідно з довідкою МСЕК серії 12ААА № 014418 позивачу встановлено 3 групу інвалідності (50% втрати працездатності), причиною втрати професійної працездатності визнано захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а. с. 12).

09.03.2017 позивач звернувся до управління поліції охорони у Волинській області із заявою про проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з настанням інвалідності, яка пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ України (а. с. 13).

Управлінням поліції охорони у Волинській області 14.03.2017 складено висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 240000,00 грн. та листом від 14.03.2017 за № 372/43/22/01-2017 вказаний висновок і матеріали надіслано до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України щодо здійснення виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850 (а. с. 15).

Листом від 31.03.2017 за № 15/2-1070 Департамент фінансово-облікової політики МВС України матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 скерував за належністю до управління поліції охорони та зазначив, що покриття виплат на одноразову грошову допомогу колишнім працівникам Державної служби охорони при МВС України має здійснюватись поліцією охорони за рахунок коштів, що надходять від виконання договорів (а. с. 102-103).

Управління поліції охорони у Волинській області листом від 25.04.2017 № 617/43/22/01/2017 повідомило позивача про те, що існує невизначеність джерел фінансування для виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам підрозділів Державної служби охорони, у зв'язку з чим Міністерством внутрішніх справ України вживаються заходи для вирішення цього питання з метою дотримання вимог Порядку № 850 (а. с. 16).

Вважаючи бездіяльність управління поліції охорони у Волинській області та Міністерства внутрішніх справ України протиправною, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Міністерством внутрішніх справ України не було розглянуто заяви позивача щодо виплати йому одноразової допомоги у зв'язку з встановленням групи інвалідності, тому прийшов до висновку про необхідність зобов'язати Міністерство оборони України розглянути таку заяву позивача та прийняти рішення по суті.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 07.11.2015, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком та умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності працівника міліції затвердженого Кабінетом Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок № 850).

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Пунктом 7 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документів, зазначених в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 850, Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» Закон України «Про міліцію» визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Як видно з матеріалів справи, управління поліції охорони у Волинській області вжило всіх заходів щодо розгляду заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги, склало висновок про призначення одноразової грошової допомоги та направило на адресу МВС України для прийняття рішення щодо проведення виплати грошової допомоги, передбаченої Порядком № 850.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції в частині того, що всупереч вимогам пункту 9 Порядку № 850 Міністерство внутрішніх справ України не розглянуло по суті матеріали про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу згідно з Порядком № 850, повернуло їх та не прийняло жодного із вищезазначених рішень, чим, на думку суду, вчинило протиправну бездіяльність.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що під протиправною бездіяльністю суб'єкта владних повноважень потрібно розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов'язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб'єкта владних повноважень, були об'єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що Порядком № 850 не передбачено право Міністерства внутрішніх справ України повертати документи без прийняття рішення.

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє твердження апелянта про те, що призначення одноразової грошової допомоги не входить до компетенції Національної поліції України, оскільки позивач проходив службу і був звільнений саме з органів внутрішніх справ, а не з органів поліції. Порядком № 850 чітко визначено уповноважений орган, який вправі приймати відповідні рішення по виплаті одноразової допомоги працівникам органів внутрішніх справ, в тому числі працівників поліції охорони - Міністерство внутрішніх справ України.

Апеляційний суд не погоджується із твердженнями апелянта про те, що прийняття рішення про виплату чи невиплату одноразової допомоги є втручанням у дискреційні повноваження Міністерства внутрішніх справ України.

Міністерством внутрішніх справ України не було дотримано вимог Порядку № 850, оскільки за наслідками розгляду заяви позивача він мав прийняти рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що належним способом захисту прав позивача є зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги та прийняти рішення про призначення або відмову у призначенні такої допомоги.

У цьому випадку такий спосіб захисту не буде порушувати принципу дискреції, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов'язаний до вчинення конкретних дій: розглянути подану заяву і документи та у відповідності до вимог законодавства - прийняти рішення.

Як видно з матеріалів справи, заяву ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги Міністерство внутрішніх справ України не розглянуло та відповідного рішення у визначеному законодавством порядку не прийняло, що фактично позбавляє позивача можливості оскаржити в судовому порядку рішення відповідача про відмову виплатити таку допомогу.

Виходячи з системного аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд приходить до висновку, що за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію» відповідно до Порядку № 850, які діяли до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію»; обов'язок із прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Аналогічна правова позиція при вирішенні подібних спорів викладена в постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 750/2250/17.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року у справі № 803/852/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський