Справа № 0440/6840/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2018 року Справа № 0440/6840/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача представник відповідача ОСОБА_3 не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 В`ячеслава Васильовича до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень та податкової вимоги, -
11 вересня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_4 В`ячеслава Васильовича до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про:
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що спірні рішення про нарахування грошового зобовязання з орендної плати за землю є протиправними та підлягають скасуванню, з огляду на те, що позивач не є орендарем земельної ділянки. Вказує, що строк дії договору оренди землі від 17.04.2006 р. закінчився 26.06.2009 р. Станом на час винесення спірних податкових повідомлень-рішень права позивача, як орендаря земельної ділянки, не поновлені, відповідна угода про продовження терміну дії договору оренди не укладена, отже вважає, що обов'язку зі сплати орендної плати не має. Також вказує, що за інформацією Дніпропетровської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, сформована земельна ділянка відсутня, а з урахуванням припинення дії договору оренди землі від 17.04.2006 р. відсутній обєкт цивільних прав, який міг би виступати предметом поновлення договору оренди після 26.06.2009 р. Вказує, що розрахунок податкових повідомлень-рішень є невірним, оскільки базовою вартістю земельної ділянки є 306,35 грн., а відповідач вказує у 2015 році 371,80 грн., у 2016 році 548,31 грн., 581,21 грн. 2017 та 2018 роки. (а.с.5-11).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У судове засідання 19.11.2018 року зявився представник позивача.
Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11.05.2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області прийнято:
Сума зобовязання за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями нарахована з огляду на проведений розрахунок земельного податку, виходячи з площі тієї земельної ділянки, яка перебуває у позивача в оренді, тобто виходячи з 0,4999 га та встановленої нормативної грошової оцінки, з урахуванням листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 8-4-0.38-460/107-1 від 01.06.2017 р.
Досліджуючи правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та вирішуючи заявлений спір, суд виходить з наступного.
Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обовязковий платіж, що справляється з власників ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
Статтею 269 Податкового кодексу України визначено, що платником податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.
Статтею 270 Податкового кодексу України передбачено, що обєктом оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (стаття 287 Податкового кодексу України).
Згідно п.3.1 договору договір укладено на три роки.
Земельна ділянка передається в оренду для проектування та будівництва адміністративно-побутового та складського приміщення (п. 5.1 договору).
Після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він її одержав в оренду (п. 7.1 договору).
Позивач зазначає, що строк дії договору оренди землі закінчився 26 червня 2009 року.
Так, згідно статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Разом з тим, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.
Згідно статті 34 цього Закону України «Про оренду землі» в разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.
Квитанціями від 15.07.2015 р., від 26.11.2015 р., від 18.01.2016 р., від 29.12.2015 р., від 15.10.2015 р., від 25.09.2015 р., від 16.06.2015 р., від 29.03.2015 р., від 25.02.2015 р., від 18.05.2015 р., від 29.04.2015 р. підтверджено проведення оплати податку за призначенням «земельний податок з фізичних осіб, код платежу «18010700».
Квитанціями від 16.06.2016 р., 18.07.2016 р., 18.08.2016 р., 23.09.2016 р., 24.10.2016 р., 22.11.2016 р., 22.12.2016 р., 23.01.2017 р., 17.05.2016 р., 15.04.2016 р., 30.03.2016 р., 26.02.2016 р. підтверджено проведення оплати податку за призначенням «земельний податок з фізичних осіб, код платежу «18010700».
Квитанціями від 25.10.2017 р., 24.11.2017 р., 21.12.2017 р., від 26.01.2018 р., від 23.02.2017 р., 22.03.2017 р., 26.04.2017 р., 30.05.2017 р., 26.06.2017 р., 25.07.2017 р., 28.08.2017 р., 28.09.2017 р. підтверджено проведення оплати податку за призначенням «земельний податок з фізичних осіб, код платежу «18010700».
Слід зазначити, що принцип економічної обґрунтованості справляння плати за землю як майнового податку полягає у покладенні обов'язку з його сплати на особу, яка має юридичну можливість отримувати прибуток від використання землі, тобто обов'язок із перерахування до бюджету, зокрема, орендної плати пов'язується саме з фактичним отриманням особою права користування земельною ділянкою.
Аналогічна позиція викладене Верховним Судом в постанові від 25 вересня 2018 року у справі № 804/2643/14.
Також суд зазначає, що фізична особа - власник нежилого приміщення є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Оскільки позивач є власником нежитлового приміщення, за земельну ділянку під яким відповідач нарахував земельний податок, обов'язок зі сплати земельного податку у позивача виник з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 16 травня 2018 року у справі № П/811/1839/16.
Матеріали справи не містять доказів того, що орендарем ОСОБА_4 земельна ділянка розташована за адресою: вул.Винокурова, в районі будинку № 11, м.Дніпро повернута орендодавцеві Дніпровській міській раді, відповідний акт приймання-передачі земельної ділянки з оренди не підписаний.
Дніпропетровською міською радою було прийняте рішення Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 Про місцеві податки і збори на території міста від 13.07.2016 року № 7/11, яким встановлені в тому числі розмір орендної плати.
Згідно з пунктом 1.6 та підпунктом 1.7.2 додатку 2 до вказаного рішення міської ради від 13.07.2016 року № 7/11, плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, становить 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку на які справляється у розмірі, визначеному пунктами 1.3 1.5 додатка.
26.12.2007 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №5/26 «Про затвердження проекту «Нормативна грошова оцінка земель м. Дніпропетровська», яка діяла з 01.01.2008 року до 31.12.2015 року. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 26.06.2013 року № 103/36 «Про проведення нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська» було погоджено проект «Нормативна грошова оцінка земель міста Дніпропетровська» з середньою (базовою) вартістю земель м. Дніпропетровська, розраховану в межах міста - 306,35 грн за 1 кв.м. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 року № 4/65 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель Дніпропетровська» була затверджена Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель м.Дніпропетровська. Вказана технічна документація з нормативної грошової оцінки земель м.Дніпропетровська була проведена станом на 01.01.2013 року, тому до затвердженої базової вартості 1 кв. м. землі - 306,35 грн застосовуються коефіцієнти індексації: за 2013 рік у розмірі 1,0; за 2014 рік у розмірі 1,249; за 2015 рік у розмірі 1,433. Також за даними Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2016 рік становить 1,06, за 2017 рік 1,0.
Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали, а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Враховуючи вище викладене, оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача у звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 19 листопада 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 30 листопада 2018 року, у зв'язку з наданням судді 29.11.2018 року день відпочинку за раніше відпрацьований вихідний день.
Керуючись ст. ст. 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 30 листопада 2018 року.

Суддя (підпис) ОСОБА_1