Справа № 361/1390/18
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/1390/18 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року (справу розглянуто у порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання відмови у нарахуванні та виплаті грошової компенсації замість путівок протиправною та зобов'язання нарахувати та виплатити відповідну компенсацію,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Броварської міської ради щодо нарахування і виплати грошової компенсації замість путівок за 2016, 2017 та 2018 роки;

- зобовязати Управління соціального захисту населення Броварської міської ради нарахувати та виплатити грошову компенсацію за 2016, 2017, та 2018 роки.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року року відмовлено у задоволенні позову повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на протиправність вимог додавати щорічно документ про статус пільговика, копію паспорту, ідентифікаційного коду.

22.11.2018 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов від відповідача відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що позивач є інвалідом війни 2 групи (посвідчення серія НОМЕР_1) та перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків, які мають паво на пільги.

Позивач 29.12.2017 року звернувся до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради із заявою у відповідності до постанови КМ У від 20.12.2017 № 1017 про надання грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки, при цьому зазначив, що заяву розглядати з врахуванням його попередніх заяв від 5 та 26 грудня 2017 року та листа Управління від 12.12.2017.

Листом від 12.12.2017 № 0110.1/280 Управління соціального захисту населення Броварської міської ради повідомило позивача, що для взяття на облік для отримання грошової компенсації замість путівки позивачу необхідно надати перелік документів, передбачений п. 25 Порядку надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок санаторно-курортним закладам та закладам відпочинку, здійснення доплат за рахунок власних коштів, виплати грошової компенсації громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , затвердженого постановою КМУ від 23.11.2016 № 854 (далі Порядок № 854)

Управління соціального захисту населення Броварської міської ради, розглянувши заяву позивача листом від 29.12.2017 № 0110.1/291 повідомило, що порядок виплати грошової компенсації встановлюється Порядком № 854.

Позивач 02.01.2018 звернувся до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради із заявою про надання грошової компенсації замість путівки за 2016 та 2017 роки у розмірі середньої вартості путівки у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

Управління соціального захисту населення Броварської міської ради листом від 03.01.2018 № 0110.1/2 повідомило позивача, що Постановою КМУ від 17.06.2004 № 785 затверджено Порядок виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування деяким категоріям громадян (далі Порядок № 785). Підставою для виплати грошової компенсації є такі документи: заява про виплату грошової компенсації встановленого зразка; посвідчення інваліда війни; облікові дані про одержання путівок та грошової компенсації. Для отримання компенсації позивачу необхідно звернутися до Управління з паспортом, ідентифікаційним кодом, посвідченням інваліда війни та написати заяву встановленого зразка.

Також у листі зазначено, що позивач у 2016 та 2017 році не звертався до Управління із заявою про виплату компенсації вартості санаторно-курортного лікування, а тому немає законних підстав для виплати зазначеної компенсації.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог та зазначив, що для отримання грошової компенсації позивачем не виконано вимоги ні Порядку № 854 ні Порядку № 187, а отже відповідач, відмовляючи у виплаті грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування, діяв у межах та спосіб, передбачений чинним законодавством.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Позивач має право на щорічне безоплатне забезпечення санаторно-курортними путівками або виплати компенсації вартості санаторно-курортної путівки на підставі ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та на підставі ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зі змісту нявних в матеріалах справи заяв та відповідей на них вбачається,що позивач просив виплатити компенсації замість санаторно-курортної путівки передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зі змісту листа УПСЗН від 12.12.2017 вбачається, що відповідачем вказано на необхідність для взяття на облік для отримання грошової компенсації замість путівки звернутися із документами, передбаченими п. 25 Порядку надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок санаторно-курортним закладам та закладам відпочинку (а.с.14).

За змістом листа відповідача від 03.01.2018 року, вбачається, що позивачу запропоновано подати відповідні документи для отримання виплати грошової компенсації замість санаторно-курортних путівок за 2016-2017 роки (а.с.19-20).

Статтею 13 Закону України № 3551-XII визначено, що інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги, серед яких безплатне позачергове щорічне забезпечення санаторно-курортним лікуванням з компенсацією вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад.

Порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсації визначаються Кабінетом Міністрів України.

За бажанням інвалідів замість путівки на санаторно-курортне лікування вони можуть один раз на два роки одержувати грошову компенсацію, зокрема інваліди війни I - II груп - у розмірі середньої вартості путівки. Грошова компенсація надається незалежно від наявності медичного висновку про необхідність санаторно-курортного лікування або медичних протипоказань.

Механізм виплати грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування, передбаченого Законом №3551-XII, встановлено Порядком виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування деяким категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2004 №785 (далі - Порядок №785).

Згідно Порядку №785 грошова компенсація виплачується особам з інвалідністю внаслідок війни за місцем їх обліку один раз на два роки з дня звернення із заявою про виділення путівки або виплату грошової компенсації за бажанням, якщо ці особи протягом двох років не одержували безоплатних санаторно-курортних путівок, незалежно від наявності медичного висновку про необхідність санаторно-курортного лікування або медичних протипоказань.

Підставою для виплати грошової компенсації є документи, визначені у пункті 3 Порядку №758, а саме: заява про виплату грошової компенсації; посвідчення особи, що підтверджує її належність до категорії громадян, зазначених у пункті 2 цього Порядку; облікові дані про одержання путівок та грошової компенсації.

Грошова компенсація виплачується особам через два роки після звернення із заявою про виділення путівки або виплату грошової компенсації, якщо вони протягом цього періоду не одержували безоплатної санаторно-курортної путівки.

Отже, законодавством встановлено порядок виплати грошової компенсації у випадку ненадання щорічних санаторно-курортних путівок до санаторно-курортних закладів протягом двох років уповноваженими органами.

Таким чином, право на отримання компенсації грошової вартості путівки виникає в інваліда війни за наявності наступних умов - неодержання протягом двох років безоплатних санаторно-курортних путівок, незалежно від наявності медичного висновку про необхідність санаторно-курортного лікування або медичних протипоказань, та зверненням із відповідною заявою з доданням до неї необхідних документів.

При цьому, пунктом 12 Порядку № 785 передбачено, що у разі коли особа має право на одержання двох і більше видів компенсацій згідно з кількома законами, їй надається право вибору в одержанні компенсації за одним із цих законів.

У свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 20 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема позачергове щорічне безплатне забезпечення санаторно-курортними путівками шляхом надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок через безготівкове перерахування санаторно-курортним закладам, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, за надання послуг із санаторно-курортного лікування чи одержання за їх бажанням грошової компенсації у розмірі середньої вартості путівки в Україні.

Порядок надання щорічної грошової допомоги та здійснення доплат за рахунок власних коштів, виплати грошової компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розмір щорічної грошової допомоги, щорічний розмір середньої вартості путівки в Україні визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Постановою КМУ від 23.11.2016 № 854 затверджено Порядок надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок санаторно-курортним закладам та закладам відпочинку, здійснення доплат за рахунок власних коштів, виплати грошової компенсації громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок № 854)

Пунктом 9 Порядку № 854 для взяття на облік для забезпечення путівкою шляхом надання грошової допомоги громадянин, віднесений до категорії 1, один із батьків дитини з інвалідністю або особа, яка їх замінює, подають до органу соціального захисту населення, зокрема, для забезпечення громадянина, віднесеного до категорії 1; заяву про взяття на облік для отримання путівки за формою, затвердженою Мінсоцполітики; довідку для одержання путівки на санаторно-курортне лікування за формою 070/о; копію посвідчення громадянина, віднесеного до категорії 1 (із вкладкою); копію паспорта.

Відповідно до п. 25 Порядку № 854 для виплати грошової компенсації громадянин, віднесений до категорії 1, один із батьків дитини з інвалідністю або особа, яка їх замінює, подають органу соціального захисту населення за місцем проживання заяву на отримання грошової компенсації замість путівки за формою, затвердженою Мінсоцполітики, та документи, передбачені абзацами третім - шостим підпункту1 або абзацами третім, пятим, сьомим, девятим і десятим підпункту 2 пункту 9 цього Порядку.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували звернення позивача з відповідною заявою та документами для отримання компенсації за ненадані щорічні санаторно-курортні путівки до санаторно-курортних закладів.

При цьому, позивач не заперечує факт неподання необхідних документів, однак вказує на відсутність обов'язку подання таких щороку, зокрема 2016-2018 роках.

Разом з тим, з аналізу п. 3 Порядку №758 та п. 25 Порядку № 854 вбачається, що надання заявником документів, зазначених відповідачем є обов'язковим.

Оскільки, заявником в неповному обсязі подано документи для вирішення питання про виплату компенсацій за ненадані щорічні санаторно-курортні путівки, у зв'язку з чим у відповідача були наявні підстави для повернення таких.

Щодо посилань апелянта на відсутність обов'язку подавати щорічно такі документи, з огляду на наявність інформації про нього в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги колегія суддів зазначає, що відповідно до Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117, Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України (далі - пільговики).

У відповідності з вимогами вказаного Положення Управління праці та соціального захисту населення організують збирання, систематизацію та зберігання інформації про пільговика, ведуть облік пільговиків.

При цьому, наявність даних про позивача в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги як особу яка має пільги, не звільняє позивача від обов'язку дотримуватися механізму реалізації права на отримання відповідної пільги.

Таким чином, оскільки чинним законодавством передбачено механізм компенсації вартості путівки, а матеріалами справи не підтверджується виконання позивачем обов'язкових передбачених відповідними Порядками умов, за яких в особи виникає право на відповідну компенсацію, колегія суддів вважає відсутніми правові підстави для задоволення позовних вимог

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання відмови у нарахуванні та виплаті грошової компенсації замість путівок протиправною та зобов'язання нарахувати та виплатити відповідну компенсацію.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст складено 05.12.18.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В.Безименна,

А.Ю.Кучма