Справа № 826/3890/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3890/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Шевченко Н.М. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромекс-Бетон" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби в місті Києві, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання висновку про повернення надміру сплачених грошових коштів у розмірі 188693,20 грн. до Управління казначейської служби у Печерському районі міста Києва;

- зобов'язати відповідача подати до Управління казначейської служби у Печерському районі міста Києва висновок про повернення ТОВ «Ромекс-Бетон» надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 188693,20 грн.;

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування в період з 2015-2018 роки пені за платежем податок на додану вартість у розмірі 78293,05 грн.;

- зобов'язати відповідача внести зміни до картки особового рахунку позивача з податку на додану вартість шляхом скасування нарахованої за період з 2015-2018 роки пені за платежем податок на додану вартість у розмірі 78293,05 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.02.2014, 19.06.2014 та 04.08.2014 позивач звернувся до ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві із заявами №№34, 66 та 79 щодо зарахування переплати з податку на прибуток в рахунок оплати податку на додану вартість вперше у сумі 48 994,00 грн., а вдруге та втретє - 74 223,00 грн.

Листами ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві «Про надання інформації» від 17.03.2014, від 04.08.2014 та від 13.08.2014 №№13457/10/26-55-20-04-10, 35902/10/26-55-20-04-10 та 37563/10/26-55-20-04-10 ТОВ «Ромекс-Бетон» повідомлено щодо неможливості задоволення заяв у зв'язку тим, що за даними облікової картки платника податку переплата з податку на прибуток виникла у нього внаслідок раніше нарахованих податкових зобов'язань за податковою декларацією з податку на прибуток за 11 місяців 2008 року, а заяв про повернення помилково та/або надміру сплачених коштів від позивача протягом 1095 днів не надходило.

Не погоджуючись із відмовами відповідача в задоволенні вищезазначених заяв позивача, останній звернувся до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, крім іншого, зазначив, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2016 у справі № 826/23498/15 визначено, що вказаний податковий борг з податку на додану вартість обліковується за позивачем саме на підставі бездіяльності відповідача щодо невиконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 у справі № 826/19377/14.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до 43.1 ст. 43 ПК України зазначено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

П. 43.2 ст. 43 ПК України, визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Згідно п. 43.3 ст. 43 ПК України зазначено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку (п.43.4 ст.43 Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 19.06.2018 згідно інтегрованої картки з ПДВ у ТОВ "Ромекс-Бетон» обліковується недоїмка (податковий борг) в сумі 250 361,72 грн. та залишок несплаченої пені в сумі 110,20 гри.

Однак, судом першої інстанції, в порушення п.43.2 ст. 43 ПК України, не взято до уваги наявність податкового боргу у ТОВ «Ромекс-Бетон».

Податковий борг в ІКП з ГІДВ у ТОВ «Ромекс-Бетон» виник за рахунок неповної та несвоєчасної сплати податкових зобов'язань з ПДВ протягом 2014 року та за січень 2015 року.

Так, згідно ІКП з ПДВ за 2014 рік нараховано згідно податкових декларацій за період грудень 2013 - листопад 2014р. 377318,00 грн. сплачено до бюджету 303 229,65 грн. Згідно інтегрованої картки 97 917,00 грн., сплата податкових зобов'язань за відповідні періоди відсутня.

Станом на 19.06.2018 згідно інтегрованої картки з податку на прибуток у ТОВ «Ромекс-Бетон» обліковується переплата в сумі 188 693,20 грн., яка виникла 30.12.2008 за рахунок зменшення податкових зобов'язань по декларації від 19.12.2008 №611580 на суму 193 793,00 грн.

Протягом 2009-2014 років згідно інтегрованої картки платника ТОВ «Ромекс-Бетон» сплата податку на прибуток не відбувалась, в т.ч надміру сплачені кошти були відсутні.

Таким чином, переплата по податку на прибуток вже обліковувалась понад 1095 днів, що унеможливлює виконання заяви платника відповідно до норм податкового законодавства.

Отже, враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не дослідив обставини справи в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2018 року - скасувати,прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.