Справа № 808/792/18
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 жовтня 2018 року Справа № 808/792/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Фесик А.В.

представників позивача: ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Фісаковський елеватор

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фісаковський елеватор (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми Р № від 14.12.2017, форми Р № від 14.12.2017, форми Д №6 від 14.12.2018, форми Д №6 від 14.12.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується із висновками контролюючого органу щодо не підтвердження реальності господарських операцій по взаємовідносинам з ПП «СБ Вікінг», ТОВ «Дон-Дніпро-Траст», ТОВ «Білд-Комм-Траст», ТОВ «Траст-Комп-Плюс», ТОВ «Схід-Статус-Плюс», ТОВ «АП Компані», ТОВ «Айверін Компані» та як наслідок завищення податкового кредиту з ПДВ та не сплати податку на прибуток. Позивач не погоджується також і з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями на підставі таких висновків акту перевірки, вважаючи їх хибними. Також вказує, що у нього наявні та до перевірки були надані усі необхідні документи первинного бухгалтерського обліку. Враховуючи вищевикладене позивач просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти адміністративного позову заперечує з підстав, зазначених у відзиві (вх. №12160 від 17.04.2018). Зокрема, представник відповідача зазначає, що під час проведення перевірки відповідачем встановлені порушення позивачем ОСОБА_4 кодексу України, а саме перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з контрагентами. Допущені позивачем порушення мали місце внаслідок здійснення нереальних (безтоварних) операцій при взаємодії із вказаними контрагентами у звязку з відсутністю в ланцюгу формування податкового кредиту з ПДВ товарів (робіт, послуг), які реалізовано підприємству позивача. Крім того, посилається на наявність вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпра по справі №200/21537/16-к щодо гр. ОСОБА_5, дії якої кваліфіковано за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України, що виразилися у фіктивному підприємництві, тобто створенні та придбанні субєктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) серед іншого ТОВ «Дон-Дніпро-Траст» та ПП «СБ Вікінг». Вважає прийняті податкові повідомлення-рішення правомірними та просить відмовити у задоволенні позову повністю.

12.03.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.04.2018.

10.04.2018 засідання не відбулося у звязку з перебуванням головуючого судді у відрядженні, та було перенесено на 07.05.2018.

07.05.2018 продовжено підготовче провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 05.06.2018.

05.06.2018 зупинено провадження у справі для надання часу сторонам для примирення до 02.07.2018. В подальшому процесуальний строк для примирення сторін було продовжено до 30.08.2018, до 16.10.2018.

16.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у цей же день; клопотання позивача про призначення судово-економічної експертизи вх.№10877 від 03.04.2018 залишено без розгляду; прийнято відмову позивача в частини позовних вимог та закрито провадження у справі в частині заявлених вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.12.2017 №6 та 6.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві на адміністративний позов.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково виходячи із наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що Товариства з обмеженою відповідальністю Фісаковський елеватор» () зареєстровано як юридичну особу 20.07.2006, місцезнаходженням підприємства є: 70530, Запорізька область, Оріхівський район, смт. Комишуваха, вул. Залізнича, буд.10.

В період з 31.10.2017 по 20.11.2017 (з урахуванням продовження терміну перевірки) фахівцями ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 ОСОБА_4 кодексу України, на підставі наказу від 20.10.2017 №2858 та направлень від 30.10.2017 №2275, від 03.11.2017 №2290, було проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю Фісаковський елеватор з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, а з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску за період з 01.01.2011 по 31.12.2016.

Результати перевірки викладені в Акті від 27.11.2017 №671/08-01-14-01/34513027.

За наслідками перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем:

- п.138.2, п. 138.4, п. 138.6, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1.ст. 139 ОСОБА_4 кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 465555 грн., у т.ч. по періодам: за 2014 рік на суму 240193 грн., за 2015 рік на суму 225 362 грн.;

- п.198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ОСОБА_4 кодексу України внаслідок чого позивачем занижено податок на додану вартість на загальну суму 259 487 грн., у т.ч. за відповідні податкові періоди.

- пп.168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ОСОБА_4 кодексу України підприємством позивача несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2014-2016 рр. у сумі 1884,78 грн., у т.ч. за відповідні податкові періоди;

-п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ОСОБА_4 кодексу України підприємством позивача у перевіряємому періоді за 2014-2016 рік несвоєчасно перераховано військового збору у сумі 35,16 у т.ч. за відповідні податкові періоди.

На підставі висновків акту перевірки від 27.11.2017 №671/08-01-14-01/34513027 ГУ ДФС у Запорізькій області було прийнято податкові повідомлення-рішення: форми Р № від 14.12.2017, форми Р № від 14.12.2017, форми Д №6 від 14.12.2018, форми Д №6 від 14.12.2017.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду із даним позовом про їх скасування.

З урахуванням відмови позивача від частини позовних вимог, предметом розгляду даної справи є правомірність прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень:

-№ від 14.12.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість у сумі 223872,50 грн., у т.ч. за основним зобовязанням у сумі 179098 грн., та за штрафними санкціями у сумі 44774,50 грн. (а.с.132)

-№ від 14.12.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у сумі 525603,25 грн., у т.ч. 465555 грн. за основним зобовязанням, 60048,25 грн. за штрафними санкціями.

Як суд вбачає зі змісту вищевказаного акту перевірки, підставою для прийняття зазначених податкових повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивача із ПП «СБ Вікінг», ТОВ «Дон-Дніпро-Траст», ТОВ «Айверін Компані», ТОВ «АП Компані», ТОВ «Білд-Комм-Траст», ТОВ «Траст-Комп-Плюс», ТОВ «Схід-Статус-Плюс», та відповідно недостовірність показників податкового обліку з податку на прибуток та ПДВ, сформованих на підставі спірних господарських операцій. В обґрунтування нереальності здійснення господарських операцій позивача з вказаними контрагентами в акті перевірки міститься посилання на те, що вказані контрагенти не могли надавати послуги у звязку з фактичною неможливістю їх надання; фактичне постачання послуг не відбувалось, а оформлялись лише документи з метою формування витрат; встановлено не підтвердження факту здійснення вказаними контрагентами операцій з постачання послуг; зазначені контрагенти здійснювали діяльність спрямовану на здійснення операцій, повязаних з наданням податкової вигоди іншим особам; а також на наявність кримінальних проваджень в яких фігурують деякі контрагенти позивача та вироку від 16.01.2017 по кримінальній справі №200/21537/16-к (провадження №1кп-200/722/16) в якому фігурують контрагенти позивача - ПП «СБ Вікінг», ТОВ «Дон-Дніпро-Траст» за ознаками порушення ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 209 КК України.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що між ТОВ «Фісаковський елеватор» і ПП «СБ Вікінг» було укладено договір про надання охоронних послуг № 01/02-01 від 01.02.2014, згідно якого підприємство позивача отримувало послуги з охорони. На виконання умов договору у перевіряємому періоді складені акти виконаних робіт на загальну суму 180 000 грн., у т.ч. ПДВ 30000 грн., податкові накладні, які своєчасно зареєстровані в ЄРПН, платіжні документи.

В акті перевірки податковим органом не зафіксовано факт відсутності первинних документів по взаємовідносинах з ПП «СБ Вікінг», однак, зазначено про наявність Вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпра по справі №200/21537/16-к щодо звинувачення особи яка створила субєкт підприємницької діяльності (юридичну особу) ПП «СБ ВІКІНГ» з метою ведення фіктивної злочинної діяльності за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 209, ч. 2 ст. 205 КК України.

Між ТОВ «Фісаковський елеватор» і ТОВ «Дон-Дніпро-Траст» було укладено договір про надання охоронних послуг № 15-00/1/7 від 19.01.2015, згідно якого підприємство позивача отримувало послуги з охорони. На виконання умов договору у перевіряємому періоді складені акти виконаних робіт на загальну суму 350719 грн., податкові накладні, які своєчасно зареєстровані в ЄРПН, платіжні документи. Розрахунки між сторонами договору здійснено шляхом надання векселю, який в подальшому було предявлено до сплати ТОВ «Сталь-Фінанс».

В акті перевірки податковим органом не зафіксовано факт відсутності первинних документів по взаємовідносинах з ТОВ «Дон-Дніпро-Траст». однак, зазначено про наявність Вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпра по справі №200/21537/16-к щодо звинувачення особи яка створила субєкт підприємницької діяльності (юридичну особу) ТОВ «Дон-Дніпро-Траст» з метою ведення фіктивної злочинної діяльності за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 209, ч. 2 ст. 205 КК України.

Взаємовідносини між ТОВ «Фісаковський елеватор» та ТОВ «Айверін Компані» щодо надання послуг з зачистки складів, виникли на підставі договору про надання послуг №14-007/2 від 01.04.2014. На виконання договору складені акти виконаних робіт на загальну суму 880023,14 грн., у т.ч. ПДВ 146670,52 грн., податкові накладні, які своєчасно зареєстровані в ЄРПН, відповідні платіжні документи та інш. первинні документи, зауважень до яких в акті перевірки не відображено.

Висновок податкового органу ґрунтується серед іншого на відсутності достатньої чисельності трудових ресурсів для виконання робіт, відсутності основних фондів для здійснення господарської діяльності, наявності кримінального провадження, внесеного до ЄДР за №0000093 від 17.10.2014 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 212, ч.2 ст. 205 КК України.

Між ТОВ «Фісаковський елеватор» та ТОВ «АП Компані» взаємовідносини виникли на підставі договору про надання послуг (з зачистки складів) №14-007/2 від 03.03.2014, на виконання якого складені акти виконаних робіт на загальну суму 541261,65 грн. у т.ч. ПДВ 90 210,28 грн., податкові накладні, які своєчасно зареєстровані в ЄРПН, платіжні документи та інші первинні документи.

В ході перевірки перевіряючими зауваження до складання первинних документів відсутні, однак зроблені висновки про не можливість виконати обсяг робіт за вказаним договором зважаючи на відсутність трудових ресурсів, відсутність основних фондів. Зазначено про наявність кримінального провадження, внесеного до ЄДР за №0000043 від 15.11.2014 за ознаками фіктивності в якому фігурує ТОВ «АП Компані».

Взаємовідносини ТОВ «Фісаковський елеватор» з ТОВ «Білд-Комм-Траст» виникли на підстав договору про надання послуг від 02.04.2015 №15-001/1-1 на виконання якого складені акти виконаних робіт на загальну суму 284 740 грн., податкові накладні, які своєчасно зареєстровані в ЄРПН, та інші первинні документи. Розрахунки між сторонами договору здійснено шляхом надання векселю, який в подальшому було предявлено до сплати ТОВ «Сталь-Фінанс».

В ході перевірки не зафіксовано факт відсутності первинних документів по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Білд-Комм-Траст». Зазначено, про відсутність достатньої чисельності трудових ресурсів для виконання робіт, відсутність адміністративних (загальногосподарських) витрат, та про наявність кримінального провадження №0000458 від 30.07.2015 за фактом фіктивного підприємництва.

Взаємовідносини між ТОВ «Фісаковський елеватор» та ТОВ «Траст-Комп-Плюс», відбувалися на підставі договору про надання послуг від 06.06.2015 №15-001/1, на виконання якого виписані акти виконаних робіт на загальну суму 337283 грн., розрахунки між сторонами договору здійснено шляхом надання векселю, який в подальшому було предявлено до сплати ТОВ «Сталь-Фінанс». Податкові накладні своєчасно зареєстровані в ЄРПН, в ході перевірки також були надані і інші первинні документи, зауважень до яких з боку відповідача не має.

Висновок перевіряючих щодо нереальності господарських операцій між вказаними підприємствами ґрунтується на відсутності достатньої чисельності трудових ресурсів для виконання робіт, відсутності основних фондів для здійснення господарської діяльності.

Взаємовідносини між ТОВ «Фісаковський елеватор» та ТОВ «Схід-Статус-Плюс» відбувалися на підставі договору про надання послуг (виконання робіт з зачистки складів) від 07.10.2015 №15-006/7, на виконання якого складено Акти виконаних робіт на загальну суму 256 233,67 грн., податкові накладні своєчасно зареєстровані в ЄРПН, розрахунки між сторонами договору здійснено шляхом надання векселю, який в подальшому було предявлено до сплати ТОВ «Сталь-Фінанс».

Висновок перевіряючих щодо нереальності господарських операцій між вказаними підприємствами ґрунтується аналогічно вищевказаному вище.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ОСОБА_4 кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (надалі ПК України). Зокрема ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз. 1 п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За змістом п.135.2 ст.135, п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування та доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат та отримання ним доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пункт 138.1 ст.138 ПК України визначає витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, які складаються, зокрема, із витрат операційної діяльності. У п.138.1.1 цієї ж статті визначено, що такі витрати включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати, які беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 ст.140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Підпунктом 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару. Як свідчать матеріали справи, зауважень до податкових накладних у контролюючого органу не було.

Суд зазначає, що, відповідно до ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3 передбачено, що бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно з ст. 1 Закону № 996-ХІV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків.

Суд зазначає, що оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб'єктами права.

Тобто, надані первинні бухгалтерські документи по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність та Положення.

Щодо тверджень позивача про наявність в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальних проваджень №0000093 від 17.10.2014, №0000043 від 15.11.2014, №0000458 від 30.07.2015 в яких фігурують ТОВ «Айверін Компані», ТОВ «Білд-Комм-Траст», з ТОВ «Білд-Комм-Траст» суд вважає їх безпідставними та не бере їх до уваги, оскільки вироків суду по вказаним провадженням відповідачем не надано, а тому таке посилання не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій.

А відтак, отримана у ході досудового слідства пj кримінальній справі інформація, на яку посилається податковий орган в якості обґрунтування своїх доводів про недобросовісність учасників спірних правочинів, не може слугувати належним підтвердженням фактів, зафіксованих в акті перевірки.

Аналогічна позиція міститься в Ухвалі ВАСУ від 30 листопада 2015 у справі №К/800/5195/14.

Водночас, суд зазначає, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Матеріали справи містять вирок Бабушкінського районного суду від 16.01.2017 по справі №200/21537/16-к (провадження №1кп-200/722/16), яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 30.11.2016 між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 та визнано таку особу винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28, ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 209 КК України. За змістом вироку, винна особа діючи умисно, з корисливих мотивів, створила та придбала субєкти господарської діяльності ПП «СБ Вікінг», ТОВ «Дон-Дніпро-Траст» з метою прикриття незаконної діяльності.

Отже, всі первинні документи контрагентів позивача - ПП «СБ Вікінг», ТОВ «Дон-Дніпро-Траст» є неналежними, статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 16 січня 2018 у справі №2а-7075/12/2670.

Оцінюючи встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що суб'єктом владних повноважень доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень: № від 14.12.2017, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість 13 252 грн. (за господарськими операціями з ТОВ «СБ Вікінг», № від 14.12.2017, в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток у сумі 101 025 грн. (за господарськими операціями з ТОВ «СБ Вікінг», ТОВ «Дон-Дніпро-Траст»).

В частині ж прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, щодо визначення грошових зобовязань ТОВ «Білд-Комм-Траст», ТОВ «Траст-Комп-Плюс», ТОВ «Схід-Статус-Плюс», ТОВ «АП Компані», ТОВ «Айверін Компані» відповідачем не спростовано доводів позивача та не доведено правомірність висновків акту перевірки щодо виявлених порушень податкового законодавства.

З урахуванням викладеного, адміністративний позов є частково необґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області: № від 14 грудня 2017 року в частині визначення грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальному розмірі 210613 грн. 75 коп., № від 14 грудня 2017 року в частині визначення грошового зобовязання з податку на прибуток у загальному розмірі 424578 грн. 25 коп.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 243 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 14 грудня 2017 року в частині визначення грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальному розмірі 210613 грн. 75 коп., у тому числі за основним зобовязанням у розмірі 168491 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 42122 грн. 75 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 14 грудня 2017 року в частині визначення грошового зобовязання з податку на прибуток у загальному розмірі 424578 грн. 25 коп., у тому числі за основним зобовязанням у розмірі 371280 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 53298 грн. 25 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фісаковський елеватор (місцезнаходження: 70530, Запорізька область, Оріхівський район, смт. Комишуваха вул. Залізнична, б. 10, ідентифікаційний ) судові витрати у розмірі 6351 грн. 92 коп.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 26.10.2018.

Суддя Н.В. Стрельнікова