Справа № 640/20137/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову

03 грудня 2018 року м. Київ № 640/20137/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Патратій О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва

Телявського Анатолія Миколайовича

про визнання дій протиправними та скасування постанов від 26.11.2018р. про арешт

майна боржника та про арешт коштів боржника

В С Т А Н О В И В:

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити ПАТ «ПУМБ», МФО 334851 здійснювати будь-які перерахування грошових коштів з розрахункових рахунків позивача № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у ПАТ ПУМБ», на рахунок НОМЕР_3 у AT КБ «Приватбанк», МФО 321842, що відкритий на ім'я приватного виконавця ОСОБА_3, і заборонити ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 320649, м.Київ, здійснювати будь-які перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку позивача № НОМЕР_4 у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649, м.Київ, на рахунок НОМЕР_3 у AT КБ «Приватбанк», МФО 321842, ім'я приватного виконавця Телявського А.М до розгляду адміністративного позову по суті.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що приватний виконавець не мав правових підстав для винесення постанови від 26.11.2018 року, якою накладено арешт на все майно боржника без його ідентифікації. Крім того, передчасним є винесення приватним виконавцем постанови про накладення арешту на кошти боржника від 26.11.2018 року, оскільки ця постанова в порушення вимог закону винесена ним до підтвердження наявності або відсутності конкретних розрахункових рахунків боржника у банках та наявності на них будь-яких грошових коштів.

Розглянувши подану заяву суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавець визначив, що перелік підстав для забезпечення позову є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому за відсутності передбачених вказаною статтею обставин прийняття рішення про забезпечення позову є неможливим.

По-перше, суд не вбачає очевидної протиправності рішення відповідача. На переконання суду, очевидна протиправність рішень суб'єкта владних повноважень, це прийняття ним таких рішень, які взагалі не передбачені законодавством України, або прийняття рішень суб'єктами, які не наділені компетенцією у відповідній сфері.

Натомість, у цьому випадку приватний виконавець відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" саме і наділений повноваженнями на прийняття таких рішень.

Питання обґрунтованості чи необґрунтованості постанов приватного виконавця від 26.11.2018р. про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника в теперішній час є спірним, і ще повинно бути ретельним чином досліджено та доведено.

По-друге, наслідки оспорюваного рішення відповідача є юридичними, тобто зворотними, а тому, навіть у разі задоволення позову, для поновлення прав позивача не буде необхідно докладати значних зусиль та втрат.

Отже, позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Із наведених позивачем у клопотанні обставин не вбачається очевидної протиправності оскаржуваних рішень, що є одним із критеріїв забезпечення позову в силу положень ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а правомірність його прийняття підлягає дослідженню під час судового розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Наведене свідчить про відсутність існування підстав для задоволення клопотання про забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем не доведено існування обставин, вказаних у статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 77, 150, 151, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Патратій