Справа № 826/11846/17
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничої компанії «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» на проголошене о 14 годині 18 хвилин рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року, повний текст якого складено 15 серпня 2018 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничої компанії «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа - Державна фіскальна служба України, про скасування наказу в частині, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю торгово-виробнича компанія «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» (далі - Позивач, ТОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - Відповідач, Мінекономрозвитку України), третя особа - Державна фіскальна служба України (далі - Третя особа, ДФС України), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило скасувати наказ від 16.06.2016 року №988 «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування до ТОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Мінекономрозвитку України вправі застосовувати до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України спеціальні санкції у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення вимог Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» або пов'язаних з ним законів України на підставі подання уповноважених органів, зокрема, органів доходів і зборів, які містить визначені законом реквізити. При цьому, отримавши відповідне подання, Відповідач позбавлений права його нерозгляду або відхилення. Крім іншого, судом підкреслено, що вжиття практичних заходів, які гарантують виконання Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» не є підставою для скасування наказу про застосування спеціальної санкції за умови правомірності його прийняття, а може бути підставою для зупинення її дії або скасування безпосередньо Мінекономрозвитку України за умови подання відповідного клопотання.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що хоча на момент прийняття оскаржуваного наказу Мінекономрозвитку України діяло законно та у межах своїх повноважень, однак за наслідками розгляду клопотання ТОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» про скасування дії спеціальної санкції необґрунтовано відмовило в її задоволенні, не врахувавши факт вчинення Позивачем всіх необхідних дій, спрямованих на гарантування виконання Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність». Крім того, звертає увагу, що Апелянтом не ставиться під сумнів правомірність оскаржуваного наказу, однак, з огляду на відмову Мінекономрозвитку України у скасуванні дії спеціальної санкції, ТОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» вважає що скасування такого наказу без визнання його протиправним є належним способом захисту порушених прав Позивача.

Після усунення визначених в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2018 року справу було прийнято до провадження, у ній відкрито апеляційне провадження та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу Мінекономрозвитку України просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що суд прийшов до правильного висновку про відсутність у Відповідача підстав для нерозгляду або відхилення оформленого згідно вимог Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» подання уповноваженого органу про застосування спеціальної санкції. Зазначає, що Апелянт безпідставно стверджує про вжиття останнім всіх практичних заходів, які гарантують виконання Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», адже доказів зняття обслуговуючим банком ТОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» з контролю зовнішньоекономічного контракту, за яким обліковується заборгованість, Позивачем не надано. При цьому, на переконання Відповідача, саме по собі вжиття практичних заходів є підставою для зупинення дії спеціальної санкції, а не її скасування, яке можливе виключно у випадку усунення порушень законодавства або вжиття таких практичних заходів, які гарантують виконання вимог Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та/або пов'язаних з ним законів України. Крім того, наголошує на неможливості обрання такого способу захисту як скасування індивідуального акту без вимоги про визнання його протиправним.

У межах встановлених судом строків відзиву на апеляційну скаргу від ДФС України не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 року задоволено клопотання ТОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» та зобов'язано Мінекономрозвитку України надати суду у строк до 26.11.2018 року належним чином завірені копії заяв, клопотань (із додатками), листів, повідомлень тощо, на підставі яких Мінекономрозвитку України було видано наказ від 06.02.2017 року №152. Крім того, даною ухвалою справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05.12.2018 року.

Від ТОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» 03.12.2018 року та 04.12.2018 року надійшли клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечення участі представника у судовому засіданні.

Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши думку представника Мінекономрозвитку України, який заперечував проти його задоволення з огляду на відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Разом з тим, викладені у клопотанні про відкладення розгляду справи причини неможливості явки представника Позивача у судове засідання судова колегія не може визнати поважними з огляду на те, що, по-перше, інтереси ТОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» в суді може представляти як директор особисто, так і будь-яка інша уповноважена належним чином на це особа, по-друге, доказів неможливості участі представника у судовому засідання не надано, по-третє, обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи не визнавалася.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За таких обставин, зважаючи на відсутність підстав для визнання поважними викладених у клопотаннях причин для відкладення розгляду справи, а також зважаючи на визначені ст. 309 КАС України строки її розгляду, судовою колегією відмовлено у задоволенні заявлених клопотань.

У судовому засіданні представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що наказом Мінекономрозивтку України від 16.06.2016 року №988 «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України» відповідно до статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» на підставі подання Державної фіскальної служби України від 18.05.2016 року №8371/5/99-99-14-06-16, за порушення пов'язаних із Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» законів України, а саме статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», у 40-денний строк з дня набрання чинності цим наказом вирішено застосувати спеціальну санкцію - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України, зазначених в додатку до цього наказу, серед яких за порядковим №5 зазначено ТОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» (т. 1 а.с. 20-23).

Як вбачається зі змісту даного наказу, підставою для його прийняття стали відомості, викладені у поданні ДФС України про застосування спеціальних санкцій від 18.05.2016 року №8371/5/99-99-14-06-16, зареєстрованого у Мінекономрозвитку України 20.05.2016 року за №03/30751-16 (т. 1 а.с. 175-177). В указаному поданні Третя особа запропонувала Відповідачу застосувати спеціальні санкції згідно ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» до українських суб'єктів господарської діяльності, в яких за результатами проведених перевірок встановлено наявність простроченої заборгованості за здійсненими зовнішньоекономічними операціями, серед яких ТОВ ТВК «Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!».

Так, у пункті 82 додатку до згаданого подання зафіксовано, що по відносинах із нерезидентом «Gray Magnet Ltd Company» (Сполучене Королівство) сума простроченої заборгованості становить 1 246,40 тис. євро за договором від 10.11.2014 року №10/11/14; протягом грудня 2014 року товариство здійснило експорт соку яблучного у кількості 820,0 тон на загальну суму 1 246 400,00 євро, виручка нерезидента не надійшла (т. 1 а.с. 117).

У подальшому, дію спеціальної санкції неодноразово було зупинено на підставі наказів Мінекономрозвитку України від 04.08.2016 року №1278 (т. 1 а.с. 24-26), від 28.10.2016 року №1792 (т. 1 а.с. 27-29), від 06.02.2017 року №152 (т. 1 а.с. 39-41), від 17.05.2017 року №712 (т. 1 а.с. 42-44), від 11.10.2017 року №1483 (т. 1 а.с. 185-186), від 31.01.2018 року №115 (т. 1 а.с. 188-190), від 08.05.2018 року №628 (т. 2 а.с. 37-38).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз положень ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», а також приписів Положення про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», затвердженого наказом Міністерства економіки України від 17.04.2000 року №52, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на правомірність та відповідність оскаржуваного наказу вимогам чинного законодавства.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Згідно ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі - Закон) зовнішньоекономічна діяльність - це діяльність суб'єктів господарської діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) - це матеріально оформлена угода двох або більше суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов'язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Відповідно до ст. 2 Закону суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в Україні є юридичні особи, зареєстровані як такі в Україні і які мають постійне місцезнаходження на території України (підприємства, організації та об'єднання всіх видів, включаючи акціонерні та інші види господарських товариств, асоціації, спілки, концерни, консорціуми, торговельні доми, посередницькі та консультаційні фірми, кооперативи, кредитно-фінансові установи, міжнародні об'єднання, організації та інші), в тому числі юридичні особи, майно та/або капітал яких є повністю у власності іноземних суб'єктів господарської діяльності.

До видів зовнішньоекономічної діяльності, які здійснюють в Україні суб'єкти цієї діяльності, належать, зокрема, експорт та імпорт товарів, капіталів та робочої сили (ст. 4 Закону).

Приписи ч. 1 ст. 6 Закону визначають, що суб'єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 37 Закону за порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції:

- накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб'єктами господарської діяльності своїх обов'язків згідно з цим або пов'язаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України;

- застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій;

- тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов'язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Приписи ч. ч. 2, 3 ст. 37 Закону визначають, що вказані санкції застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

Подання щодо застосування санкцій повинно містити такі дані: найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження), відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію.

Відповідно до пункту 1.1 Положення про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», затвердженого наказом Міністерства економіки України від 17.04.2000 року №52 (далі - Положення №52), спеціальні санкції - індивідуальний режим ліцензування або тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності - застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг та Національного банку України або за рішенням суду.

Пунктом 1.2 Положення №52 передбачено, що санкції застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, що порушили Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та пов'язані з ним закони України, зокрема в разі порушення суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, що встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та в разі проведення ними дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Відповідно до п. 3.1 Положення №52 тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності щодо українських суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності означає позбавлення права займатися всіма видами зовнішньоекономічної діяльності, передбаченими статтею 4 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», за винятком: завершення розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, при яких з боку українських суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності були перераховані кошти до застосування цієї санкції; завершення розрахунків за зовнішньоекономічними операціями за продукцію, що була відправлена за межі України українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності або відправлена в Україну іноземними суб'єктами господарської діяльності до застосування цієї санкції.

Системний аналіз наведених норм дає підстави погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що Мінекономрозивтку України має право застосовувати до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України спеціальні санкції у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення вимог Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» або пов'язаних з ним законів України та в разі проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки, на підставі відповідного подання уповноважених органів, яке містить визначені законом реквізити.

При цьому Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» надає право зокрема органам доходів і зборів щодо внесення подання про застосування спеціальної санкції у разі виявлення порушень законодавства з боку суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності, та не передбачає долучення до такого подання будь-яких підтверджуючих документів.

Таким чином, виявивши порушення вимог законодавства суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, органи органів доходів і зборів мають право звертатись із поданням про застосування спеціальних санкцій; у свою чергу Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, отримавши відповідне подання, яке відповідає вимогам Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», не має підстав для не розгляду чи відхилення такого подання.

Аналогічна позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №809/4403/15.

При цьому наявність відповідних повноважень у Мінекономрозвитку України та правомірність прийняття оскаржуваного наказу на момент виникнення спірних правовідносин ТОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» не заперечується.

Згідно ч. 6 ст. 37 Закону тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, але не більше трьох місяців з дати винесення відповідного рішення центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики. Після тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності або іноземні суб'єкти господарської діяльності переводяться центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики на індивідуальний режим ліцензування.

Частиною 10 статті 37 Закону передбачено, що якщо суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності або іноземними суб'єктами господарської діяльності, до яких застосовано санкції, усунуто допущені порушення законодавства України або вжито практичні заходи, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, ініціатори подання щодо застосування санкцій можуть направляти центральному органу виконавчої влади з питань економічної політики матеріали про їх скасування (зміну виду, тимчасове зупинення).

За правилами ч. ч. 12-14 ст. 37 Закону у разі усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність із законами України або надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання закону, суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні суб'єкти господарської діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати до центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики відповідні матеріали та виходити з клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасове зупинення) дії санкцій.

Клопотання повинно містити такі документи: лист-звернення з викладенням причин, що призвели до порушення, та про вжиті заходи щодо приведення своєї діяльності у відповідність із нормами законодавства України; оригінали або завірені в установленому порядку копії матеріалів (довідки) від державних органів, що здійснюють контроль за зовнішньоекономічною діяльністю чи валютний контроль, та/або агентів валютного контролю, які засвідчують вжиті суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності практичні заходи щодо приведення своєї діяльності у відповідність із нормами законодавства України.

Загальний термін розгляду цих клопотань не повинен перевищувати тридцяти календарних днів.

Пунктом 4.17 Положення №52 передбачено, що дія санкцій скасовується Міністерством економічного розвитку і торгівлі України в разі усунення суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та/або пов'язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність до законів України або надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону, а також якщо в Міністерстві економічного розвитку і торгівлі України відсутні матеріали щодо порушення цим суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, яке встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та матеріали щодо проведених ним дій, що можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що дія санкцій скасовується Мінекономрозвитку України в разі усунення суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності порушень законодавства України або застосування практичних заходів.

Законодавчо визначеною умовою скасування дії санкцій Міністерством економічного розвитку і торгівлі України є усунення суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та/або пов'язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність до законів України.

Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати до Мінекономрозвитку України відповідні матеріали, які підтверджують усунення порушень законодавства України і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність із законами України, на підставі чого звернутися з клопотанням про скасування дії санкцій.

Клопотання повинно містити такі документи: лист-звернення з викладенням причин, що призвели до порушення, та про вжиті заходи щодо приведення своєї діяльності у відповідність із нормами законодавства України; оригінали або завірені в установленому порядку копії матеріалів (довідки) від державних органів, що здійснюють контроль за зовнішньоекономічною діяльністю чи валютний контроль, та/або агентів валютного контролю, які засвідчують вжиті суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності практичні заходи щодо приведення своєї діяльності у відповідність із нормами законодавства України.

При цьому, судовою колегією враховується, що зміст положень ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а також приписів п. п. 4.15 і 4.17 Положення №52 свідчить, що усуненням порушення або вжиття практичних заходів у даній справі є зняття експортних операцій з валютного контролю.

Аналогічний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09.10.2018 року у справі № 826/7415/17.

Відповідно до п. 1.11 постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними імпортними операціями», затвердженою постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 року № 136 (далі - Інструкція № 136) експортна операція з поставки продукції, виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг та імпортна операція можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Згідно п. 1.13 Інструкції № 136 підставою для зняття банком з контролю експортної операції з поставки продукції, виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг та імпортної операції резидента за умови надання останнім документів, що необхідні банку для здійснення контролю за своєчасністю розрахунків за експортними, імпортними операціями цього резидента, крім підстав, передбачених іншими розділами цієї Інструкції, може бути: повідомлення митного органу, а також копія МД (типу IM-40 "Імпорт", IM-41 "Реімпорт", IM-72 "Безмитна торгівля", IM-75 "Відмова на користь держави", IM-76 "Знищення або руйнування"), засвідчена в установленому законодавством України порядку, надана на запит резидента (якщо немає інформації про зазначену МД у реєстрі МД); повідомлення податкового органу, надіслане банку, про те, що немає порушень законодавчо встановлених строків розрахунків за експортними операціями з поставки продукції, виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг та імпортними операціями резидента, про які банк надавав інформацію цьому податковому органу згідно з пунктом 5.9 розділу 5 цієї Інструкції. У повідомленні зазначаються такі обов'язкові реквізити: повне найменування резидента/прізвище, ім'я, по батькові, місцезнаходження/місце проживання, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ/ідентифікаційний номер за ДРФО (за наявності), номер і дата договору, повне найменування нерезидента, країна його реєстрації, термін проведення перевірки або інформація, яка є підставою для зняття експортної операції з поставки продукції, виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг та імпортної операції з контролю.

А пунктом 2.3 Інструкції № 136 передбачено, що банк знімає експортну операцію резидента з поставки продукції, виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг з контролю після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок останнього.

Додатковою підставою для зняття експортної операції з контролю, крім зарахування виручки, може бути: повідомлення іншого банку про зарахування виручки за цією операцією на відкритий у цьому банку поточний рахунок резидента (у повідомленні зазначається вся наявна в реквізитах платежу інформація: номер і дата договору, сума платежу - у тій частині, у якій відомості передаються іншому банку, тощо). Зазначене повідомлення надається засобами електронної пошти Національного банку України на запит такого резидента або запит банку тільки тому банку, який зазначений у запиті резидента або якому резидент дозволив цей запит; повідомлення іншого банку про надходження реєстру МД за цією операцією резидента (у повідомленні зазначається вся наявна в реєстрі МД інформація). Зазначене повідомлення надається засобами електронної пошти Національного банку України на запит резидента або запит банку тільки тому банку, який зазначений у запиті резидента або якому резидент дозволив цей запит.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано підкреслив, що ТОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» не надав довідку ПАТ «Промінвестбанк», якою б підтверджувалася відсутність перед Позивачем заборгованості по експортному контракту, укладеним з Компанією «Gray Manget LTD» та усунення порушень, які зазначені в поданні ДФС України, та які стали підставою для застосування дії оскаржуваного наказу. Натомість згідно листа ПАТ «Промінвестбанк» від 27.12.2017 року №20-9/2/2017/507 (т. 2 а.с. 21), за експортно-імпортними операціями ТОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» встановлено порушення законодавчо-встановлених термінів розрахунків за експортним контрактом від 10.11.2014 року №10/11/14, укладеним з Компанією «Gray Manget LTD» (Велика Британія), на суму 1 246 400,00 євро.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що оскільки Позивачем не надано підтверджуючих документів, які б свідчили про усунення порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» шляхом зняття експортних операцій з валютного контролю, що свідчить про не усунення порушень законодавства Позивачем, то підстав для скасування наказу Мінекономрозвитку України 16.06.2016 року №988 в частині, що стосується ТОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!».

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що саме по собі скасування наказу від 16.06.2016 року №988 за умови встановлення обставин його правомірності, що не заперечується Позивачем, не може вважатися належним способом захисту порушених прав.

Водночас, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що для розгляду питання про скасування дії спеціальної санкції Позивачу необхідно надати Відповідачу належним чином завірені копії матеріалів щодо усунення порушення та приведення своєї діяльності до норм чинного законодавства України станом на поточну дату та довідки обслуговуючих банків (оригінали) про відсутність порушень законодавчо встановлених термінів розрахунків за експортно-імпортними операціями.

При цьому, на переконання судової колегії, сама по собі позиція ДФС України, викладена у листі від 02.08.2017 року №13219/5/99-99-14-06-02-16 (т. 1 а.с. 56-57), про можливість скасування дії спеціальної санкції, застосованої наказом Мінекономрозвитку України від 16.06.2016 року №988 до ТОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!», не може бути безумовною підставою для скасування вказаного наказу з огляду на викладені вище обставини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничої компанії «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 05» грудня 2018 року.