Справа № 826/11727/16
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Вівдиченко Т.Р.,Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом Першого заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Перший заступник прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської міської ради (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач), треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання дій Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (реконструкція житлового будинку) від 09.12.2015 року за № РВ 84 та реєстрації декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 07.07.2016 року за № РВ 75 по об'єкту будівництва по АДРЕСА_1 протиправними; визнання незаконною та скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (реконструкція житлового будинку) від 09.12.2015 року за №РВ 84 по об'єкту будівництва по АДРЕСА_1; визнання незаконною та скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 07.07.2016 року за №РВ 75 по об'єкту будівництва по АДРЕСА_1.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 червня 2018 року адміністративний позов Першого заступника прокурора Рівненської області задоволено частково, зобов'язано Державну архітектурно-будівельну інспекцію України скасувати декларацію про початок виконання будівельних робіт від 09.12.2015 року №РВ 84 та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації №РВ 75 від 07.07.2016 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 червня 2018 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що під час реконструкції загальна площа приміщення може збільшуватись, а нове будівництво при цьому не відбувається та містобудівні умови та обмеження не надаються, при цьому позивачем доказів зміни зовнішньої конфігурації об'єкту за оскаржуваними деклараціями не надано.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що третіми особами було здійснено не реконструкцію існуючого, а будівництво іншого будинку, оскільки площу було збільшено в 11 разів, при цьому будівництво відбувалося без оформлення та видачі містобудівної документації.

Позиція відповідача обґрунтована тим, що відсутні підстави для відмови у реєстрації оскаржуваних декларацій з огляду на повноту даних у поданих деклараціях та відсутність підстав вимагати надання містобудівних умов та обмежень.

Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.12.2015 року до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області для реєстрації надійшла декларація про початок виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку на АДРЕСА_1, яку було зареєстровано 09.12.2015 року за № РВ 84.

При цьому, в даній декларації було зазначено, що містобудівні умови та обмеження не потребуються, з посиланням на наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №109 від 07.07.2011 року.

Також, 23.06.2016 року до Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області для реєстрації надійшла декларація про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до I-III категорії складності «Реконструкція житлового будинку по АДРЕСА_1», яку було зареєстровано 07.07.2016 року за № РВ 75.

Як вбачається з даних декларацій, до них було додано в якості підтвердження наявності прав власності чи користування земельною ділянкою витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позивач, вважаючи реєстрацію вищезазначених декларацій протиправною та здійсненою з порушенням норм чинного законодавства, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачем безпідставно було зареєстровано декларації, якими було передбачено здійснення капітального будівництва без наявних містобудівних обмежень, у зв'язку з чим вимоги в цій частині судом вбачаються обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Поняття та визначення державного архітектурно-будівельного контролю міститься у статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно ч.2 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Відповідно до п. 2.4 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року № 109 вказано, що підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Пунктом 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року передбачено, що у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовнику (його уповноваженій особі) протягом одного робочого дня з дня такого виявлення.

З вищенаведеного вбачається, що недостовірними відомостями згідно з Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів є встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації.

Додатком Б до ДБН А.2.-3-2004 «Склад, порядок, розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва» визначено, що реконструкція це перебудова існуючих об'єктів виробничого та цивільного призначення, пов'язана з удосконаленням виробництва, підвищенням його техніко-економічного рівня та якості вироблюваної продукції, поліпшення умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміною основних техніко-економічних показників (кількості продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри).

Згідно з приміткою до Додатку Б ДБН А.2.2-3-2004 в поняття «існуюче» входить наявність конструктивної схеми з несучими огороджувальними конструкціями та фундаментами.

Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року №76, встановлено, що реконструкцією житлового будинку є комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, у листі Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» від 16.06.2016 року № 416 зазначено, що за адресою по АДРЕСА_1 зареєстровано дерев'яний будинок площею 66,1 кв.м., житлова - 38,6 кв.м.

При цьому, відповідно до п. 25 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року № 109, на які наявні посилання в оскаржуваних деклараціях, не надаються містобудівні умови та обмеження, зокрема, на реконструкцію житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що оскаржуваними деклараціями про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації треті особи повідомили відповідача про будівництво загальною площею 738,8 м.кв., що вказує про об'єктивну неможливість реконструкції будинку площею в 66,1 кв.м. в будинок площею 738 кв.м., без проведення нового будівництва, без зміни зовнішньої конфігурації.

На виконання вимог ст.18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» рішенням Рівненської міської ради №1421 від 22.12.2011 затверджено зонування міста Рівного та відповідно до плану зонування м. Рівне, земельна ділянка площею 0,142 га по АДРЕСА_1 розташована у зоні Д-2, в якій не передбачено будівництво житлових будинків, вона є громадсько-діловою.

Відповідно до листів управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою: по АДРЕСА_1 відмовлено, у зв'язку з невідповідністю намірів забудови земельної ділянки положенням містобудівної документації на місцевому рівні.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта, що під час реконструкції загальна площа приміщення може збільшуватись, а нове будівництво при цьому не відбувається, оскільки процес збільшення площі будинку за адресою АДРЕСА_1 з 66,1 кв.м. до 738 кв.м. не можна вважати реконструкцією, так як вчинення таких дій без нового будівництва та зміни зовнішньої конфігурації є неможливим.

В даному випадку, треті особи подаючи відповідні декларації повинні були надати містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою: по АДРЕСА_1, які б підтвердили наміри забудови земельної ділянки положенням містобудівної документації на місцевому рівні, натомість відповідних документів подано не було, у їх видачі відмовлено через те, що будівництво суперечить плану зонування території.

Апелянтом не надано доказів на відсутність необхідності подання вищевказаних документів, як і не зазначено, яким чином реконструкція об'єкту по АДРЕСА_1 передбачає таке масштабне збільшення його площі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на здійснення третіми особами капітального будівництва без наявних містобудівних умов, правомірно встановлено наявність підстав для скасування декларації про початок виконання будівельних робіт (реконструкція житлового будинку) від 09.12.2015 року за №РВ 84 по об'єкту будівництва по АДРЕСА_1 та декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 07.07.2016 року за №РВ 75 по об'єкту будівництва по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача судом першої інстанції обґрунтовано залишені без задоволення, оскільки безпосередньо діями відповідача прав ані позивача, ані осіб, в інтересах яких подано позов, не порушено.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В Чаку

Судді: Т.Р.Вівдиченко

Є.І. Мєзєнцев