Справа № 461/5019/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1231/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 серпня 2018 року у справі № 461/5019/17 за адміністративним позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівське комунальне підприємство «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» про визнання незаконним та скасування рішення, -

суддя в 1-й інстанції - Юрків О.Р.,

час ухвалення рішення - 14.08.2018 року, 13:04 год,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач - ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» звернувся в суд з позовом до відповідача - Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівське комунальне підприємство «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс», в якому просив визнати незаконними та скасувати пункти 2.2, 2.З, 2.4 ухвали Львівської міської ради № 1459 від 19 січня 2017 року «Про критичну ситуацію, яка склалась на адміністративній території Львівської міської ради у зв'язку з неможливістю вивезення твердих побутових відходів».

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що оскаржувана ухвала Львівської міської ради прийнята з порушенням вимог ст.69 Повітряного кодексу України щодо заборони на відстані до 15 кілометрів від меж аеродрому відкритого складування харчових відходів, розміщення звалищ, спорудження або розбудова споруд, які сприяють масовому скупченню птахів і можуть створювати загрозу для повітряного руху. Апелянт вказує на те, що під час обстеження приаеродромної території аеропорту радіусом 15 км від контрольної точки аеродрому (КТА) з метою виявлення місць, які приваблюють птахів та інших представників дикої природи, сміттєзвалищ (стихійних і санкціонованих), ділянок виділених для тимчасового складування та перевантаження ТПВ, а також інших загроз, які можуть становити небезпеку для раціонального природокористування в підконтрольній зоні аеропорту, встановлено, що за відповідними адресами визначеними оскаржуваною ухвалою міської ради провадиться діяльність, яка вже зараз на окремих ділянках сприяє скупченню птахів. Апелянт звертає увагу на те, що немає жодних гарантій, що в майбутньому така діяльність не буде сприяти скупченню птахів, та, відповідно, не буде нести загрозу безпеці авіації. Крім того, судом першої інстанції помилково не прийнято до уваги той факт, що Львівська міська рада всупереч вимогам чинного законодавства, яке регулює безпеку повітряного руху не проводила консультацій з адміністрацією та фахівцями ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» та не отримувала погодження експлуатанта аеродрому та уповноваженого органу цивільної авіації щодо визначення місць для організації тимчасових майданчиків для перевантаження та брикетування твердих побутових відходів, передбачених Ухвалою Львівської міської ради № 1459 від 19 січня 2017 року «Про критичну ситуацію, яка склалась на адміністративній території Львівської міської ради у зв'язку з неможливістю вивезення твердих побутових відходів». Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник позивача (апелянта) - Стасишин Т.В. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача - Гриниха Х.А. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності представника третьої особи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 січня 2017 року Львівська міська рада прийняла ухвалу № 1459 «Про критичну ситуацію, яка склалась на адміністративній території Львівської міської ради у зв'язку з неможливістю вивезення твердих побутових відходів».

Ця ухвала прийнята з врахуванням критичної ситуації з накопиченням твердих побутових відходів на контейнерних майданчиках житлових мікрорайонів м. Львова внаслідок неможливості його вивезення з адміністративної території Львівської міської ради, блокування вивезення твердих побутових відходів на полігони інших населених пунктів області та України, з метою запобігання виникненню надзвичайної ситуації, забезпечення санітарно-екологічного благоустрою м. Львова, утримання у належному стані території м. Львова та її санітарного очищення, на підставі п.38 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.30 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", ст. 20, 21, 32, 35-1 Закону України "Про відходи", ст 12, 92,123 Земельного кодексу України.

П.2.2 цієї ухвали визначено місця для організації тимчасових майданчиків для перевантаження та брикетування твердих побутових відходів на територіях адміністративних районів м. Львова, а саме: Сихівський, Галицький райони - вул. Стрийська, 193; Залізничний район - вул. Городоцька, 280; Личаківський район - вул. Пластова, 13; Шевченківський район - вул. Т.Шевченка, 327-г; Франківський район - вул. Персенківка, 19.

П.2.3 вказаної ухвали передбачає облаштування зазначених вище тимчасових майданчиків для перевантаження та брикетування твердих побутових відходів брикетувальними комплексами з розрахунку 1 комплекс для 1 адміністративного району.

Згідно з п.2.4 ухвали ЛКП "Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для виробничих потреб (у тому числі для організації тимчасових майданчиків для перевантаження та брикетування твердих побутових відходів) за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення: орієнтовною площею 1 та на вул. Стрийській, 193; орієнтовною площею 0,6 га на вул. Т. Шевченка, 327-г.

Вважаючи, що вказане рішення суб'єкта владних повноважень порушує вимоги чинного законодавства, яке регулює безпеку повітряного руху та його права, позивач звернувся в суд і просив про їх захист шляхом визнання протиправними та скасування вищевказаних пунктів ухвали Львівської міської ради № 1459 від 19 січня 2017 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваною ухвалою міської ради не передбачено відкритого складування харчових відходів, не передбачено розміщення звалища твердих побутових відходів на тимчасових майданчиках для його перевантаження та брикетування чи спорудження або розбудова будь-яких будівель чи споруд, така діяльність не підпадає під ознаки діяльності, яка регулюється ч.9 ст.69 Повітряного кодексу України. Таким чином, приймаючи ухвалу, Львівська міська рада діяла на підставі, в межах та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України. Кабінету Міністрів України.

Згідно з п.38 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відносяться питання щодо надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об'єктів, у тому числі місць чи об'єктів для розміщення відходів, сфера екологічного впливу діяльності яких згідно з діючими нормативами включає відповідну територію.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною ухвалою Львівської міської ради, зокрема, визначено місця для організації тимчасових майданчиків для перевантаження та брикетування твердих побутових відходів на територіях адміністративних районів м. Львова: Сихівський, Галицький райони - вул. Стрийська, 193, Залізничний район - вул. Городоцька, 280, Личаківський район - вул. Пластова, 13, Шевченківський район - вул. Т. Шевченка, 327-г, Франківський район - вул. Персенківка, 19.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог покликається, зокрема, на те, що на вказаних тимчасових майданчиках здійснюється діяльність, яка може вплинути на безпеку авіації, оскільки сприяє скупченню птахів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.69 Повітряного кодексу України будівлі і природні об'єкти, розташовані на приаеродромній території, не повинні становити загрози для польотів повітряних суден.

На приаеродромній території запроваджується особливий порядок здійснення діяльності, яка може вплинути на безпеку авіації та створити перешкоди для роботи наземних засобів зв'язку, навігації та спостереження. До такої діяльності належать:

1) будівництво, вибухові роботи;

2) діяльність, що сприяє скупченню птахів;

3) установлення радіовипромінювальних пристроїв;

4) роботи, пов'язані з використанням лазерних пристроїв, що можуть випромінювати у повітряний простір;

5) роботи, пов'язані із запуском ракет, метеорологічних радіозондів та куль-пілотів;

6) діяльність, пов'язана з польотами літальних апаратів, з викидами диму та газів, що можуть погіршувати видимість у районі аеродрому;

7) будівництво високовольтних повітряних ліній, висадка та вирощування дерев або зелених насаджень.

Ч.9 ст.69 цього ж Кодексу передбачено, що на відстані до 15 кілометрів від меж аеродрому забороняється відкрите складування харчових відходів, розміщення звалищ, спорудження або розбудова споруд, які сприяють масовому скупченню птахів і можуть створювати загрозу для повітряного руху.

Згідно з п. 147 Постанови Кабінету Міністрів України № 401 від 29 березня 2002 року «Про затвердження Положення про використання повітряного простору України» забороняється розміщення сміттєзвалищ, будівництво на відстані ближче ніж 15 кілометрів від визначеної території аеропорту звірівницьких ферм, боєнь та інших об'єктів, що спричиняє масове скупчення птахів.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною ухвалою визначено місця для організації тимчасових майданчиків для перевантаження та брикетування твердих побутових відходів на територіях адміністративних районів м. Львова, а саме: Сихівський, Галицький райони - вул. Стрийська, 193; Залізничний район - вул. Городоцька,. 280; Личаківський район - вул. Пластова, 13; Шевченківський район - вул. Т.Шевченка, 327-г; Франківський район - вул. Персенківка, 19.

Вказані майданчики організовані для перевантаження та брикетування твердих побутових відходів, тобто не передбачено відкритого складування харчових відходів.

Також не передбачено розміщення звалища твердих побутових відходів на тимчасових майданчиках для його перевантаження та брикетування чи спорудження або розбудова будь-яких будівель чи споруд.

Як покликається позивач в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги, 10 вересня 2018 року робочою групою ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» проведено обстеження приаеродромної території аеропорту радіусом 15 км від контрольної точки аеродрому (КТА) з метою виявлення місць, які приваблюють птахів та інших представників дикої природи, сміттєзвалищ (стихійних і санкціонованих), ділянок виділених для тимчасового складування та перевантаження ТПВ, а також інших загроз, які можуть становити небезпеку для раціонального природокористування в підконтрольній зоні аеропорту.

Під час обстеження ділянок виділених містом для тимчасового складування та перевантаження ТПВ м. Львова перевірено наступні адреси: вул. Городоцька, 280, (Залізничний район) виявлено наявність великих насипів твердих побутових відходів на огородженій території та скупчення птахів біля них; вул. Пластова, 13 в районі очисних споруд (Кривчиці) виявлено сліди тимчасовою складування, перевантаження ТПВ та невеликі насипи будівельного сміття, ґрунту, які не становлять загрози для ПС та аеронавігації; вул. Шевченка, 327-г (район Рясне) не виявлено сміттєзвалищ ТПВ; вул. Північна (район П'ятого парку) не виявлено ТПВ та будівельного сміття: в районі вул. Стрийська, 193 виявлено невеликі насипи будівельного сміття в перемішку з ТПВ, які не містять органічних фракцій (пляшки, паперова і пластикова одноразова тара, обгортки та поліетиленові пакети), які не становлять загрози для повітряних суден та аеронавігації; за адресою вул. Персенківка, 19 виявлено невеликі насипи будівельного сміття в перемішку з побутовими відходами, які не становлять загрози для повітряних суден та аеронавігації.

Таким чином, встановлено відсутність відкритого складування харчових відходів, а наявні насипи відходів не становлять загрози для повітряних суден та аеронавігації.

Проаналізувавши у сукупності правові норми наведені вище, колегія суддів зазначає, що визначена ч.3 ст.69 Повітряного Кодексу України необхідність отримання погодження експлуатанта аеродрому та уповноваженого органу цивільної авіації стосується діяльності, яка підпадає під ознаки діяльності, яка регулюється ч.9 ст.69 Повітряного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах встановлено, що оскаржуваною ухвалою міської ради не передбачено відкритого складування харчових відходів, не передбачено розміщення звалища твердих побутових відходів на тимчасових майданчиках для його перевантаження та брикетування чи спорудження або розбудова будь-яких будівель чи споруд, тому така діяльність не підпадає під ознаки діяльності, яка регулюється ч.9 ст.69 Повітряного кодексу України, а, відповідно, і отримання погодження експлуатанта аеродрому та уповноваженого органу цивільної авіації не потрібно.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, як безпідставними є покликання апелянта на те, що за відповідними адресами визначеними оскаржуваною ухвалою міської ради провадиться діяльність, яка вже зараз на окремих ділянках сприяє скупченню птахів, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, а тому і безпідставними є покликання апелянта на можливість виникнення у майбутньому загрози безпеці авіації у зв'язку з ймовірним скупченням птахів.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали Львівська міська рада діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, з дотриманням встановленої законом процедури і форми прийняття рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А): згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 серпня 2018 року у справі № 461/5019/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

В.В. Ніколін

Повне судове рішення складено 07 грудня 2018 року.