Справа № 0440/4939/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКУРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

07 грудня 2018 р. Справа № 0440/4939/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіПрудника С.В.
за участі секретаря судового засіданняСтогній К.В.,
за участі: представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача-1 та третьої особи-3 представника відповідача-2 Ресенчук О.Ю., Макаревич К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро питання про закриття провадження в частині позовних вимог в адміністративній справі № 0440/4939/18 за позовом ОСОБА_6 до Виконавчого комітету Дніпровської міської рад та Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпровської міської ради, треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог: Комунальне підприємство "Житлове господарство Самарського району" Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради, Дніпровська міська рада, Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про скасування рішення, визнання недійсним договору, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_6 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради та Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпровської міської ради з вимогами, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28.11.2018 року та уточнення позовних вимог від 03.12.2018 року:

- як незаконне скасувати рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 1069 від 28.12.2017року у повному обсязі;

- як незаконний визнати недійсним з дня його укладення адміністративний договір № 3 від 29.12.2017 року «Про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до об'єкту №3 (Чечелівський район)», укладений між виконавчим комітетом Дніпровської міської ради, що діяв від імені та в інтересах співвласників багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: Об'єкт №3 "Чечелівський район", та Комунальним підприємством "Жилсервіс-2" Дніпровської міської ради;

- стягнути з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_6 кошти на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням № 1069 від 28.12.2017 року «Про призначення управителів багатоквартирних будинків» та незаконним адміністративним договором № 3 від 29.12.2017 р. «Про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до об'єкту №3 (Чечелівський район)» у сумі 2365,40 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що у лютому 2018 року від Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпровської міської ради отримано рахунок, згідно з яким послуги по квартплаті та обслуговування житлового фонду надані у січні 2018 року коштують 236,54 грн., в той час як згідно рахунків за минулі періоди, вартість таких послуг коштувала 117,57 грн. Вказує, що з підвищенням ціни на послуги по квартплаті та обслуговування житлового фонду такі послуги не покращились, і вважає, що підвищення квартплати майже у тричі є незаконним через необґрунтованість підвищення тарифів та відсутності прозорості ціноутворення, що сталося через прийняття рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 1069 від 28.12.2017року, яким призначено управителів багатоквартирних будинків, зокрема Комунальне підприємство "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради - у житлових будинках Шевченківського, Соборного, Центрального, Чечелівського, Новокадацького районів. Також вказує, що відшкодуванню підлягає шкода, заподіяна рішенням № 1069 від 28.12.2017 року та незаконним адміністративним договором № 3 від 29.12.2017 року «Про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до об'єкту № 3 (Чечелівський район)», що виразилась у надмірній сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 року відкрито провадження у даній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання 07.12.2018 року прибули представник позивача, представники відповідачів та третьої особи-3.

Судом було поставлено на обговорення питання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним з дня його укладення адміністративного договору № 3 від 29.12.2017 року "Про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до об'єкту №3 (Чечелівський район)", та стягнення з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_6 кошти на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням № 1069 від 28.12.2017 року «Про призначення управителів багатоквартирних будинків» та незаконним адміністративним договором № 3 від 29.12.2017 р. «Про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до об'єкту №3 (Чечелівський район)» у сумі 2365,40 грн., у зв'язку з тим, що даний спір є цивільно-правовим та випливає з питання надання житлово-комунальних послуг.

Представник позивача проти закриття провадження у справі заперечувала.

Представник відповідача-2 та третьої особи-3 віднесла дане питання на розсуд суду.

Представник відповідача-2 просила закрити провадження у справі в частині позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, суд вважає, що дана справа в частині позовних вимог про визнання недійсним з дня його укладення адміністративного договору № 3 від 29.12.2017 року "Про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до об'єкту №3 (Чечелівський район)", та стягнення з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_6 кошти на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням № 1069 від 28.12.2017 року «Про призначення управителів багатоквартирних будинків» та незаконним адміністративним договором № 3 від 29.12.2017 р. «Про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до об'єкту №3 (Чечелівський район)» у сумі 2365,40 грн., підлягає закриттю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 28.12.2017 року між Комунальним підприємством "Жилсервіс-2", яке є переможцем конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків за об'єктом № 3 (управитель) та Співвласниками багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: Об'єкт № 3 (Чечелівський район), іменоване надалі «Співвласники» від імені та в інтересах яких діє виконавчий комітет Дніпровської міської ради, що діє на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 1069 від 28.12.2017 року, укладено договір № 3 про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до Об'єкту № 3 (Чечелівський район).

Предметом договору є надання управителем Співвласникам послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до Об'єкту № 3 (Чечелівський район).

При вирішення питання про закриття провадження у справі, з врахуванням принципу верховенства права, судом застосовуються положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (п. 36 рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства").

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п. 24-25 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року, заяви №29458/06 і №29465/04).

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Так, за приписами пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

За дефініцією, наданою у пункті 16 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний договір - спільний правовий акт суб'єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб'єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов'язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд зазначає, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Водночас помилковим є застосування статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних, господарських, цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 та від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, укладаючи спірний договір, не мав публічно-правових відносин з позивачем або Комунальним підприємством "Жилсервіс-2".

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Виходячи з наведених обставин, зважаючи на предмет договору від 28.12.2017 року № 3 про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до Об'єкту № 3 (Чечелівський район), укладеного між Комунальним підприємством "Жилсервіс-2" (управитель) та Співвласниками багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: Об'єкт № 3 (Чечелівський район), іменоване надалі «Співвласники» від імені та в інтересах яких діє виконавчий комітет Дніпровської міської ради, суд вказує, що такий договір не є адміністративним договором.

Згідно предмету договору від 28.12.2017 року № 3, такий встановлює порядок надання Комунальним підприємством "Жилсервіс-2" житлово-комунальних послуг.

З поданого позову вбачається, що між ОСОБА_6, як співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, Співвласниками багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: Об'єкт № 3 (Чечелівський район), від імені та в інтересах яких виступає виконавчий комітет Дніпровської міської ради, та Комунальним підприємством "Жилсервіс-2" існує спір щодо правомірності укладання такого господарського договору і встановлення певних обставин та висновків з цього приводу, отже такий спір знаходиться поза межами повноважень адміністративного суду.

Окрім того, предметом спору є відшкодування матеріальних збитків, які спричинені рішенням № 1069 від 28.12.2017 року та договором № 3 від 29.12.2017 року «Про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до об'єкту № 3 (Чечелівський район)», що виразилась у надмірній сплаті за послуги по квартплаті та обслуговуванні житлового фонду.

За відсутності відповідної компетенції судом адміністративної юрисдикції не може бути надана належна оцінка договору від 28.12.2017 року № 3 про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до Об'єкту № 3 (Чечелівський район).

Таким чином, з установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (між позивачем та відповідачами - виконавчим комітетом Дніпровської міської ради та Комунальним підприємством "Жилсервіс-2") у зв'язку з вирішенням питання правомірності укладення договору від 28.12.2017 року № 3 про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до Об'єкту № 3 (Чечелівський район), а також спірним є похідні вимоги - відшкодування матеріальних збитків, які спричинені рішенням № 1069 від 28.12.2017 року та незаконним адміністративним договором № 3 від 29.12.2017 року «Про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до об'єкту № 3 (Чечелівський район)», що виразилась у надмірній сплаті за послуги по квартплаті та обслуговуванні житлового фонду, отже, існує спір, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Пунктом 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справ, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли щодо питання правомірності укладення договору від 28.12.2017 року № 3 про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до Об'єкту № 3 (Чечелівський район), який за своїм предметом не є адміністративним договором, а також похідні вимоги - відшкодування матеріальних збитків - надмірної сплати за послуги по квартплаті та обслуговування житлового фонду, які спричинені рішенням № 1069 від 28.12.2017 року та договором № 3 від 29.12.2017 року «Про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до об'єкту № 3 (Чечелівський район)», даний спір підлягає вирішенню в місцевому суді в порядку цивільного судочинства, отже суд вважає за необхідне закрити провадження у адміністративній справі в частині вимог.

Згідно з частиною 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

В силу викладеного, суд вважає необхідним роз'яснити позивачу його право звернутися до місцевого суду, в порядку та у строки передбачені Цивільним процесуальним кодексом України.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 07 грудня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду. Виготовлення ухвали у повному обсязі здійснено 07 грудня 2018 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини ухвали в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 238, 241-244, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі № 0440/4939/18 за позовом ОСОБА_6 до Виконавчого комітету Дніпровської міської рад та Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпровської міської ради, треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог: Комунальне підприємство "Житлове господарство Самарського району" Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради, Дніпровська міська рада, Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про скасування рішення, визнання недійсним договору, стягнення коштів - в частині позовних вимог про визнання недійсним з дня його укладення адміністративного договору № 3 від 29.12.2017 року "Про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до об'єкту №3 (Чечелівський район)", та стягнення з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_6 кошти на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням № 1069 від 28.12.2017 року «Про призначення управителів багатоквартирних будинків» та незаконним адміністративним договором № 3 від 29.12.2017 р. «Про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до об'єкту №3 (Чечелівський район)» у сумі 2365,40 грн..

Відповідно до частини 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, роз'яснити позивачу, що розгляд даної позовної заяви відноситься до юрисдикції місцевого суду, в порядку та у строки передбачені Цивільним процесуальним кодексом України.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до частини 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 07 грудня 2018 року.

Суддя С. В. Прудник