Справа № 560/4116/18
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4116/18
УХВАЛА

іменем України

06 грудня 2018 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Блонський В.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України , Національної поліції України , Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-ресурси" про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Міністерства внутрішніх справ України в особі Національної поліції України та Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-ресурси", в якому просить:

- визнати протиправними дії працівників Міністерства внутрішніх справ України в особі працівників Національної поліції України в Хмельницькій області та в особі директора Хмельницької філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-ресурси" ОСОБА_2;

- стягнути на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 59250,00 грн., а саме: 1500,00 грн. з Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-ресурси" та 57750,00 грн. з Національної поліції України;

- стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду з Національної поліції України в сумі 7000,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає про те, що в результаті протиправних дій працівників органу досудового слідства та інших працівників, які входять до структури МВС України в межах кримінального провадження від 10.08.2017 №0001131 йому було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 59250,00 грн., а саме: 57750,00 грн. у зв'язку із зникненням особистих речей позивача із автомобіля, який було вилучено в якості речового доказу та 1500,00 грн. у зв'язку із оплатою позивачем послуг евакуатора з метою доставлення вказаного автомобіля на територію штрафмайданчика.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом пунктів 2, 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Предметом спору, з приводу якого позивач звернувся до суду є правовідносини щодо протиправних, на думку позивача, дій працівників органу досудового слідства та інших працівників, які входять до структури МВС України в межах кримінального провадження від 10.08.2017 №0001131.

В пункті 4.2 рішення від 23.05.2001 №6-рп/2001 Конституційний Суд України зазначив, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінального процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не можуть бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської.

У постанові від 23.05.2018 по справі № 243/6674/17-к Верховний Суд зазначив, що суду під час вирішення питання про відкриття провадження слід керуватися приписами частини 6 статті 9 Кримінального процесуального кодексу України щодо застосування загальних засад кримінального провадження, визначених частиною 1 статті 7 Кримінального процесуального кодексу України.

Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (пункт 17 частини 1 статті 7 Кримінального процесуального кодексу України). Зміст цієї засади розкрито у статті 24 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з частиною 1 якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України

Таким чином, органи досудового слідства під час перевірки заяви про злочин та її вирішення, здійснення заходів під час досудового слідства в кримінальному провадженні не виконують владні управлінські функції, а вчиняють відповідні процесуальні дії.

Вимоги позивача не належать до юрисдикції адміністративного суду, оскільки не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов'язані із оскарженням дій працівників органу досудового слідства та інших працівників, які входять до структури МВС України в межах кримінального провадження від 10.08.2017 №0001131.

Тому, цей спір має вирішуватися місцевим загальним судом в порядку кримінального процесуального судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Суд роз'яснює, що згідно з пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 170, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України , Національної поліції України , Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-ресурси" про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддяОСОБА_3