Справа № 488/1051/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 488/1051/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Лазарева Г.М.

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи рядового поліції управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Шмуратова Олександра Володимировича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

28 березня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просила скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 650902, винесену 04.03.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що правил дорожнього руху не порушувала. Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам закону, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення, винесена за відсутності доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій з її сторони. Застосування процедури скороченого провадження, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцем розташування органу уповноваженого таке правопорушення розглядати, порушило процесуальні права позивача.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що інспектором патрульної поліції враховано всі необхідні обставини при розгляді справи та винесено постанову відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, факт скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП (зупинка/стоянка на місці для інвалідів) є наявним та підтверджується наданим фотознімком з місця вчиненого правопорушення.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Постанову серії БР № 650902 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 04.03.2018 року, винесену відносно ОСОБА_2 скасовано. В задоволені решти позовних вимог відмолено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняту нову, якою відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково не надана належна правова оцінка наявним в матеріалах справи доказам.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне

04 березня 2018 року інспектором УПП у Миколаївській області ДПП рядовим поліції Шмуратовим Олександром Володимировичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №650902, якою ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за порушення ч.5 ст.122 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. 00 коп.

Зазначеною постановою встановлено, що 04.03.2018 року по просп. Корабелів, буд.20/3 у м. Миколаєві позивач, керуючи автомобілем Audi A4, державний номер НОМЕР_1, здійснила зупинку та подальшу стоянку на місці, на яке поширюється дія знаку 5.38 з табличкою 7.17, позначеного дорожньою розміткою 1.30, чим порушила вимогу п. 8.1 правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.5 ст. 122 КупАП.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів того, що позивач здійснила стоянку на місці, призначеному для стоянки для інвалідів, яке позначено дорожнім знаком.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Відповідно до п.1.9 правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Положеннями ч. 5 ст. 122 КУпАП України передбачено, що зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

ОСОБА_2 в адміністративному позові не заперечує, що її автомобіль було припарковано на стоянці за адресою м. Миколаїв, вул. Корабелів, 20/3 біля супермаркету «Таврія В», проте вважає, що не порушувала правила дорожнього руху, так як відповідних знаків чи видимої дорожньої розмітки на стоянці розміщено не було.

Разом з тим, з фотознімку з місця вчиненого правопорушення, долученого до матеріалів справи (а.с.24), вбачається, що легковим автомобілем Audi A4, державний номер НОМЕР_1 порушено правила дорожнього руху, а саме здійснено зупинку на місці, що позначене відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою, на якому дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Відповідно до п. 33.5 ПДР України дорожній знак 5.38 позначає місця та майданчики для стоянки транспортних засобів.

Відповідно до п. 33.7 ПДР України наявність таблички до дорожнього знаку 7.17 означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог правил дорожнього руху.

Згідно до вимог п. 30.3 "ґ" ПДР України на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю спереду та ззаду розміщується знак «Інвалід» - квадрат жовтого кольору із стороною 150 мм і чорним зображенням символу таблички 7.17.

Відповідно до п. 34.1 ПДР України дорожня розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід».

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 р. № 875-XII, вимог ч. 6 ст. 152-1 КпАП України водій чи пасажир повинні мати при собі документи, котрі підтверджують факт наявності у водія чи в одного з пасажирів інвалідності (крім явно виражених ознак інвалідності), якщо вони користуються перевагами, що надаються водіям з інвалідністю.

Транспортний засіб ОСОБА_2 не обладнаний знаком відповідно до вимог п. 30.3 "ґ" ПДР України та нею не надано будь-яких документів, які підтвердили право здійснювати стоянку на місцях, на які поширюється дія знаку 5.38 з табличкою 7.17, позначених дорожньою розміткою 1.30.

За змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ за ч. 1,2,3,5 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції.

Посилання позивача на неправомірне складання постанови про адмінправопорушення на місці його вчинення, спростовується положеннями ст.258 КУпАП, відповідно до якої розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, здійснюється безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу, що вказує на дотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі № 341/91/17, яка відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України має враховуватись судом при виборі і застосуванні норм права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, судова колегія приходить до висновку, що відповідач, приймаючи постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, мав для цього достатні підстави, діяв у межах наданих повноважень та на підставі закону.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, в зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст.286,308,311,315,317,321,322,325,272 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Постанова складена та підписана колегією суддів 06 грудня 2018 року

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко