Справа № 810/2546/18
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 грудня 2018 року № 810/2546/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши заяву про самовідвід за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Аніка» з позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, у якому позивач просить:

- розподілити дану позовну заяву серед суддів, які відповідають вимогам ч.1 ст.52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», прийняти дану позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі;

- рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 09.10.2017 №5591/10/10-13-11-02 визнати незаконним та скасувати;

- зобов'язати Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць вересень 2017 року з додатками та доповненнями до неї Товариства з обмеженою відповідальністю "Аніка" з введенням до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з цих поданих позивачем документів від 09.10.2017.

За результатами автоматизованого розподілу, вказану позовну заяву передано на розгляд судді Лиска І.Г.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 дану позовну заяву залишено без руху, у зв'язку з невідповідністю вимог 160, 161 КАС України.

Ухвалою київського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 дану справу повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2018, апеляційну скаргу ТОВ "Аніка" задоволено, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 дану позовну заяву залишено без руху.

Крім того, 06.12.2018 суддя Лиска І.Г. по даній справі заявив заяву про самовідвід. В обґрунтування якої зазначив наступне. В прохальній частині позивач просить розподілити дану позовну заяву серед суддів, які відповідають вимогам ч.1 ст.52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Крім того, в позовній заяві позивач посилаючись на Конституцію України, ОСОБА_1 України від 02.06.2016 №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» та ОСОБА_1 України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, зазначив, що розгляд і вирішення справи за даним позовом не може здійснюватися у складі суддів, які станом на 30 вересня 2016 року перебували на посадах суддів та/або які не були призначені на посади суддів в порядку, передбаченому Конституцією України та законами України.

Позивач вважає, що його справу за даним позовом повинен розглядати суд у складі суддів, призначених Президентом України після 30 вересня 2016 року за поданням Вищої ради правосуддя за конкурсом.

Натомість суддя Лиска І.Г. обраний на посаду судді Київського окружного адміністративного суду безстроково згідно з постановою Верховної Ради України від 05.09.2013 № 450-VII «Про обрання суддів», тобто до 30.09.2016.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги висловлену позивачем недовіру судді Лиска І.Г., керуючись вимогами пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддею Лиска І.Г. було подано заяву про самовідвід.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення з наступних підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до частини першої статті 39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя зобов'язаний заявити самовідвід.

Частиною 1 статті 40 КАС України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі

У даному випадку, висловлювання позивачем недовіри судді Панченко Н.Д. свідчать про наявність у нього сумнівів у неупередженості судді Панченко Н.Д.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі також ЄСПЛ) є обов'язковими для виконання Україною. ОСОБА_1 прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах «Piersac vs Belgium, Grieves vs UK»). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі «Le Comte, Van Leuven iMeyere vs Belgium», суд має бути неупередженим і безстороннім.

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v. Switzerland») та рішення у справі «ОСОБА_2 проти Іспанії» («Castillo v. Spain»), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

У справі «П'єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Тобто, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об'єктивному розгляді справи.

Враховуючи виключно сумнів позивача в об'єктивному розгляді справи під головуванням судді Лиска І.Г., суд вважає, що з метою уникнення будь-яких спроб посягань учасників судового процесу у справі на гарантії дотримання судом принципів законності, неупередженості та об'єктивності, для забезпечення усунення сумнівів у сторін щодо неупередженості у розгляді адміністративної справи, заява про самовідвід судді Лиска І.Г. підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Керуючись статтями 39, 40, 41, 248, 256, 294 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву судді Лиска І.Г. про самовідвід задовольнити.

2. Матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії передати до канцелярії Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду згідно з частиною першою статті 31 КАС України.

Ухвала про набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Лиска І.Г.