Справа № 607/20204/18
Суддя: Грицак Р. М.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2018 Справа №607/20204/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Грицака Р.М. за участю секретаря судового засідання Чех Ю.Ю.

сторони в судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови ЕАБ №602865 від 16 вересня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 16 вересня 2018 року інспектором поліції була винесена постанова серії ЕАБ №602865 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Зі змісту винесеної постанови вбачається, що її визнано винною у порушенні правил дорожнього руху зокрема п.8.4 г оскільки вона 16.09.2018 року близько 23 год. 47 хв. керуючи транспортним засобом марки MERSEDES BENZ НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Зелена у м. Львові, не виконала вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». З даною постановою не згідна, вважає викладені у постанові дані не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки правил дорожнього руху вона не порушувала про що надала пояснення інспектору поліції. Крім того вказує, що постанови про накладення адміністративного стягнення їй вручено не було та вона отримала її поштовою кореспонденцією, а тому просить про поновлення строку на її оскарження.

У судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав суду відзив на позов в якому просить в задоволенні позову відмовити, оскільки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується відеоматеріалами з автореєстратора службового автомобіля та бодікамери, які долучені до даного відзиву.

Суд, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що 16 вересня 2018 року інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області була винесена постанова серії ЕАБ №602865 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Зі змісту винесеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 16.09.2018 року близько 23 год. 47 хв. керуючи транспортним засобом марки MERSEDES BENZ НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Зелена у м. Львові, не виконала вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушила п. 8.4г ПДР України. Із змісту позову встановлено, що позивач заперечує обставини викладені у постанові. Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлено відповідальність, у тому числі, за порушення вимог дорожніх знаків. Згідно з положеннями п. 8.4г Правил дорожнього руху України, наказові знаки показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження. За наявності дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» водій повинен зупинитися та лише після повної зупинки транспортного засобу продовжити рух. Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач будь-яких доказів на спростування тверджень позивача та підтвердження обставин викладених у постанові не надав. Відповідачем також не надано суду фото та відеоматеріалів, які б підтверджували обставини викладені у постанові. З оглянутих в судовому засіданні відеоматеріалів з відео реєстратора та нагрудних камер працівників поліції, які долучені відповідачем до відзиву вбачається, що даними матеріалами зафіксовано факт спілкування ОСОБА_1 із працівниками поліції після зупинки. Будь-які інші відомості, у тому числі сам факт правопорушення, яке інкримінують ОСОБА_1 на даних матеріалах не зафіксовано. З відеозапису можливо розпізнати лише силуети транспортних засобів, які рухаються у нічний час, номерних знаків автомобілів не видно. Вказаними відеоматеріалами не зафіксовано факт порушення 16.09.2018 року близько 23 год. 47 хв. водієм транспортного засобу марки MERSEDES BENZ НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1 вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» по вул. Зелена у м. Львові. Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). Сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні, достатні та достовірні докази, які б підтвердили факт порушення позивачем ОСОБА_1 Правил дорожнього руху. В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відтак, суд приходить до висновку, що постанова підлягає до скасування, як така, що винесена без повного з'ясування обставин справи.

Крім того суд вважає, що позивачем з поважних причин пропущено строк на оскарження постанови, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення вручена позивачу не була, а отримана поштовою кореспонденцією, тому строк на оскарження постанови слід поновити. В силу вимог ч. 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов'язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому позов підлягає до задоволення, шляхом скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 16 вересня 2018 року, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст.247, ст.251, 258, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАБ №602865 від 16 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАБ №602865 від 16 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 03 грудня 2018 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак