Справа № 804/2407/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

04 грудня 2018 року

справа №804/2407/17

адміністративне провадження №К/9901/35241/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач)

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Херсонської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у складі судді Бондар М.В. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року у складі суддів Юрко І.В., Олефіренко Н.А., Чумака С. Ю. у справі №804/2407/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" до Херсонської митниці ДФС про зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Херсонської митниці ДФС (далі - податковий орган, відповідач у справі) з позовом, в якому просило визнати протиправними дії по складанню картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA508010/2017/00001; визнати протиправною та скасувати зазначену картку відмови та зобов'язати здійснити митне оформлення товару за митною декларацією від 28 березня 2017 року №UA508010/2017/001327.

В обґрунтування позову зазначено, що на виконання встановленого законодавством обов'язку позивачем здійснено повернення з вільної економічної зони «Крим» невикористаних акцизних марок, однак митний орган безпідставно прийняв оскаржену картку відмови у митному оформленні товарів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року, позовні вимоги задоволено, визнано протиправними дії митного органу по складанню картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28 березня 2017 року №UA508010/2017/00001; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28 березня 2017 року №UA508010/2017/00001 та зобов'язано митний орган здійснити митне оформлення товару за митною декларацією від 28 березня 2017 року №UA508010/2017/00001 (судом допущено описку в частині правильного зазначення номеру митної декларації).

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з безпідставності спірного акту індивідуальної дії, а отже і протиправності дій по його складанню.

У серпні 2017 року митним органом подано касаційну скаргу на судові рішення судів попередніх інстанцій, провадження за якою відкрито ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 вересня 2017 року (суддя Смокович М.І.), справу №804/2407/17 витребувано з суду першої інстанції.

6 березня 2018 року справу №804/2407/17 передано до Верховного Суду.

У касаційній скарзі митний орган, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема пункту 57 статті 4, частини першої статті 196 Митного кодексу України, пункту 12.4 статті 12 Закону України «Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12 серпня 2014 року №1636-VII та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1035 «Про обмеження поставок окремих товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію», просить оскаржені судові рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач зазначає про її необґрунтованість, з доводами митного органу не погоджується.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алеф-Віналь-Крим» (постачальник, смт Багерово, Крим) украдено договір від 29 вересня 2014 року №15-к на поставку алкогольної продукції, виконання якого припинено у зв'язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України №1035 від 16 грудня 2015 року «Про обмеження поставок окремих товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію Україну та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію».

У зв'язку з припиненням виконання договору, залишились невикористаними 95 429 марок акцизного податку, які передані позивачем постачальнику (виробник товару) і які придбані позивачем на підставі сформованих ним заяв-розрахунків до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №133 від 08 червня 2015 року на продаж марок типу АІ ВП у кількості 47300 шт. (на загальну суму акцизного податку 578314,20 грн., плата за марки - 9109,98 грн., видані 08 червня 2015 року, поставлені Товариству з обмеженою відповідальністю «Алеф-Віналь-Крим» згідно інвойсу 22 червня 2015 року та митної декларації №508010001/2015/007548 в режимі тимчасового вивезення у кількості 47300 шт.); №197 від 16 липня 2015 року на продаж марок типу АІ ВП у кількості 30000 шт. (на загальну суму акцизного податку 503664 грн., плата за марки - 5778 грн., видані 16 липня 2015 року, поставлені Товариству з обмеженою відповідальністю «Алеф-Віналь-Крим» згідно інвойсу 17 липня 2015 року та митної декларації №508010001/2015/011507 в режимі тимчасового вивезення у кількості 30000 шт.); №242 від 21 серпня 2015 року на продаж марок типу АІ ВП у кількості 50000 шт. (на загальну суму акцизного податку 629580 грн., плата за марки - 9630 грн., видані 25 серпня 2015 року, поставлені Товариству з обмеженою відповідальністю «Алеф-Віналь-Крим» згідно інвойсу 28 серпня 2015 року та митної декларації №508010001/2015/016309 в режимі тимчасового вивезення у кількості 50000 шт.).

28 березня 2017 року позивачем для митного оформлення до митного органу подано митну декларацію №UA508010/2017/001327 (відправник Товариство з обмеженою відповідальністю «Алеф-Віналь-Крим») в режимі ТР 81 АА (напрямок переміщення - внутрішній транзит), в графі 31 якої зазначено: невикористані українські марки акцизного податку на алкогольні вироби у кількості 95 429 шт., а також серії та номери марок.

Цього ж дня відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні (випуску) товарів №UA508010/2017/00001, правовою підставою якої визначено пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1035 (заборона на період тимчасової окупації поставки товарів (робіт, послуг) під всіма митними режимами з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію).

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ

Пунктом 1.2 статті 1 Закону №1636-VII встановлено, що адміністративний кордон між територією ВЕЗ "Крим" та іншою територією України збігається із суходільним адміністративним кордоном між Автономною Республікою Крим та Херсонською областю.

За змістом пункту 2.2. статті 2 Закону №1636-VII функціонування ВЕЗ "Крим" під час режиму тимчасової окупації її території здійснюється з урахуванням особливостей, визначених розділом II "Перехідні положення" цього Закону.

Підпунктом 5 пункту 12.3 статті 12 Розділу ІІ «Перехідні положення» Закону №1636-VII встановлено, що поставка товарів з території ВЕЗ "Крим" на іншу територію України з метою їх вільного обігу здійснюється у митному режимі імпорту із застосуванням норм законодавства України про державний санітарно-епідеміологічний, ветеринарно-санітарний, фіто-санітарний, екологічний, радіологічний контроль, інших заходів тарифного і нетарифного регулювання, з урахуванням положень статті 6 цього Закону.

Відповідно до пункту 5.3. статті 5 Закону №1636-VII фізична особа, яка має податкову адресу (місце проживання), юридична особа (відокремлений підрозділ), яка має податкову адресу (місцезнаходження) на території ВЕЗ "Крим", прирівнюються з метою оподаткування до нерезидента.

Фізична особа, яка має податкову адресу (місце проживання), юридична особа (відокремлений підрозділ), яка має податкову адресу (місцезнаходження) на іншій території України, прирівнюються з метою оподаткування до резидента.

Відповідно до пункту 6.5. статті 6 Закону №1636-VII для цілей застосування податкового та митного законодавства договори, укладені між суб'єктами господарювання із місцезнаходженням (місце проживання) на території ВЕЗ "Крим" та іншими суб'єктами господарювання, є документами, що використовуються замість зовнішньоекономічних договорів (контрактів).

Підпунктом 4) пункту 12.4 статті 12 Закону №1636-VII встановлено, що Кабінет Міністрів України має право тимчасово обмежити поставки окремих товарів (робіт, послуг) та/або під окремими (всіма) митними режимами з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію.

Статтею 11 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481/95-ВР) передбачено маркування алкогольних напоїв, в тому числі і тих, які імпортуються в Україну, марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Порядок виробництва, зберігання та використання марок акцизного податку, їх продаж імпортерам та порядок самого маркування регулюється відповідними нормами розділу VI Податкового кодексу України та Положенням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 10 року №1251.

Згідно з підпунктом 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Відповідно до пункту 226.15. Податкового кодексу України продаж (передача) придбаних марок акцизного податку покупцем марок іншим особам забороняється, крім випадків, передбачених у пункті 227.4 статті 227 цього Кодексу.

За змістом пункту 227.4. Податкового кодексу України придбані марки акцизного податку передаються покупцями марок (імпортерами) іноземним виробникам для маркування імпортованих алкогольних напоїв і тютюнових виробів у процесі їх виробництва.

Пунктом 5 частини 5 розділу ІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року №657 для забезпечення контролю за тимчасовим вивезенням марок акцизного податку та їх реімпортом разом з товарами, для маркування яких вони тимчасово вивозилися, до ЄАІС вноситься інформація про митні формальності, що виконуються відносно таких марок акцизного податку, їх тип та кількість у розрізі підприємств за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Відомості про тип та кількість невикористаних чи пошкоджених марок акцизного податку або тип та кількість марок акцизного податку, що реімпортуються на митну територію України разом з товарами, для маркування яких вони тимчасово вивозилися, вносяться Декларантом у встановленому порядку до МД при декларуванні таких марок або маркованих ними підакцизних товарів.

Процедура отримання та використання акцизних марок у разі здійснення імпорту складається із таких етапів: замовлення марок імпортером (абзац четвертий пункту 3 Положення №1251), отримання (продаж) марок (пункт 13 Положення № 1251) та передача марок нерезиденту і ввезення товару (підпункт "б" пункту 227.1, пункт 227.4 статті 227 Податкового кодексу України).

Пунктом 29 Положення 1251 передбачено, що невикористані марки, що не пошкоджено, приймаються їх продавцем. Покупець марок подає заяву про повернення сплаченої суми акцизного податку або про зарахування її в рахунок майбутніх платежів. При цьому сплачена сума акцизного податку відповідно до висновку продавця марок відшкодовується покупцю марок або за його бажанням зараховується в рахунок майбутніх платежів з розрахунку кількості фактично повернутих марок.

Оформлені належним чином невикористані марки, що не пошкоджено, повертаються їх продавцю разом з реєстром марок. Продавець марок складає акт про прийняття повернутих марок.

Повернуті невикористані марки, що не пошкоджено, можуть бути повторно видані продавцем марок за заявою покупцю марок, який їх повернув. При цьому плата за марки не стягується.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1035 заборонено на період тимчасової окупації поставки товарів (робіт, послуг) під всіма митними режимами з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію, за винятком: особистих речей громадян, визначених частиною першою статті 370 Митного кодексу України (крім товарів, визначених пунктом 24 частини першої зазначеної статті), що переміщуються у ручній поклажі та/або супроводжуваному багажі; соціально значущих продуктів харчування, що переміщуються громадянами, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 гривень та сумарна вага яких не перевищує 50 кілограмів на одну особу, за переліком згідно з додатком.

За змістом статті 712 Цивільного кодексу України та статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність (суб'єкти господарювання), зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

ОЦІНКА СУДУ

Чинним законодавством України визначено, що поставкою є домовленість суб'єктів господарювання щодо реалізації товару для його використання у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням.

Вчинення дій з метою повернення невикористаних акцизних марок продавцю, яким є територіальний орган ДФС (за змістом пункту 3 Положення 1251), не є поставкою товару в значенні чинного законодавства.

З урахуванням наведеного, правильним є висновок судів попередніх інстанцій щодо протиправності дій митного органу по складанню оскарженої картки відмови, позаяк правові підстави для її винесення відсутні, а покладена в основу спірної картки відмови правова норма хибно протлумачена митним органом та позивач вчинив всі передбачені чинним законодавством дії на виконання встановленого законом обов'язку щодо повернення на територію України (неокуповану територію) невикористаних акцизних марок, які є документами суворого обліку.

Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Херсонської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року у справі №804/2407/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер