Справа № 814/409/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/409/18

Категорія: 3.5 Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О. Час і місце ухвалення: 27.08.2018р., м. Миколаїв

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Алан-Техно» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алан-Техно» до Управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

12.02.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Алан-Техно» звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №6-КП від 12 січня 2018 року, якою, на підставі абзацу 4 частини 2 статті 265 КЗпП України, на позивача накладено штраф в сумі 608 000 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ТОВ «Алан-Техно» подало апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до не правильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки порушенням допущеним відповідачем при проведенні перевірки. Крім того, апелянт наголошує, що розрахунок із звільненими працівниками в день їх звільнення неможливо було провести, у зв'язку із відсутністю таких працівників на роботі в цей день.

З огляду на зазначене, ТОВ «Алан-Техно» просить суд про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.06.2018 року та прийняття нового - про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Колегія суддів з матеріалів справи вбачає та сторонами не заперечується, що у грудні 2017 року Управління Держпраці у Миколаївській області провело перевірку ТОВ «Алан-Техно» на предмет додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, результати якої оформлені актом № 14-01-153/0261. (а.с.20-35)

В акті перевірки, серед інших порушень, зафіксовано, що при звільнені 19 працівників, позивач не виплатив їм грошову компенсацію за всі не використані ними дні щорічної відпустки, що є порушенням ч.1 ст.83 Кодексу законів про працю України.

05.01.2018 року Управління Держпраці у Миколаївській області надіслало позивачу повідомлення про призначення розгляду справи, у відповідь на яке позивач клопотав про розгляд справи за його відсутності. (а.с.71-73)

12.01.2018 року Управлінням Держпраці у Миколаївській області винесено постанову №6-КП, якою за порушення приписів ст.83 ч.1 КЗпП України (не виплата звільненим працівникам грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки), на підставі абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України, на товариство накладено штраф в сумі 608 000 грн. (а.с.42-43).

Оскаржуючи до суду вказану постанову про накладення штрафу, товариство наголошувало на допущення відповідачем певних процедурних порушень в межах проведеної перевірки. Також, позивач посилався на неможливість провести розрахунок із звільненими працівниками в день звільнення через їх відсутність на роботі в цей день.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог товариства, виходив з того, що позивачем не доведено, що ним здійснювалось хоча б нарахування компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Крім того, доводи товариства стосовно порушення процедури проведення перевірки та наявності недоліків в оформленні матеріалів перевірки, суд першої інстанції відхилив, оскільки такі недоліки не могли вплинути на правильність висновку Управління Держпраці у Миколаївській області про наявність порушень.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 (далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Підпункт 6 пункту 4 Положення №96 визначає, що Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Підпунктом 5 пункту 6 Положення №96 передбачено, що Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Пункт 7 Положення №96 визначає, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до положень статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 02 липня 2013 року №390, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року за №1291/21603, затверджено Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів (далі - Порядок №390).

Пунктом 2 Порядку №390 передбачено, що право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Пункт 3 Порядку №390 встановлює, що інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Планові перевірки проводяться з періодичністю, яка визначається відповідно до Критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), наведених у додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року N 1059.

Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2017 року на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_5., в якій він зазначав про порушення його трудових прав та просив здійснити перевірку ТОВ «Алан-Техно» щодо порушення трудового законодавства.

Відповідно до наказу Управління Держпраці в Миколаївській області від 08.12.2017 року №311 «Про проведення інспекційних відвідувань» призначено позапланову перевірку ТОВ «Алан-Техно».

Згідно п. 4 Порядку №390 інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку.

Посилання апелянта на порушення інспектором приписів вказаного Порядку, а саме не ознайомлення з підставою перевірки, не пред'явлення направлення на перевірку та не надання його копії, недоліки в оформленні повідомлення про інспекційне відвідування, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані обставини могли слугувати підставою для недопущення посадової особи до перевірки, однак позивачем цього зроблено не було.

Також, апелянт посилається на те, що обсяг з'ясованих питань в акті перевірки є значно більшим за обсяг питань, зазначених в розділі «Мета та характер перевірки», однак колегія відхиляє вказані посилання, оскільки обсяг питань визначається у направленні на проведення перевірки.

Апелянт зазначає, що заява ОСОБА_5. (особи, на підставі заяви якого проведено позапланову перевірку) містить конкретні посилання на порушення трудового законодавства, а тому перевірка повинна проводитись виключно з приводу порушених у вказаній заяві питань.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки направлення на проведення перевірки, в якому визначено обсяг питань, що включені до перевірки, є не оскарженим, а тому суд не має можливості надавати йому оцінку.

Згідно ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до п.2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою управління Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Колегією суддів встановлено, що акт перевірки був складений 20.12.2017 року.

05.01.2018 року першим заступником начальника Держпраці в Миколаївській області було прийнято рішення про призначення справи до розгляду. (а.с.71)

10.01.2018 року від ТОВ «Алан-Техно» надійшла заява про розгляд справи без участі. (а.с.73)

12.01.2018 року відповідачем винесено постанову №6-КП про накладення на позивача штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Позивач повинен був подати суду докази того, що він нарахував та виплатив звільненим працівникам компенсацію за дні невикористаної відпустки. Разом із тим, жодних доказів на підтвердження цього позивач не надав як відповідачу під час перевірки та під час розгляду його справи відповідачем, так і суду першої та апеляційної інстанцій.

Посилання позивача на те, що у день звільнення працівники були відсутні на роботі, а тому він не міг розрахуватись із ними в день звільнення, суд до уваги не приймає, так як в акті перевірки зазначено, що грошова компенсація навіть не нараховувалась при звільненні і на час перевірки вона не була виплачена.

Вказане також підтверджується наявними у матеріалах справи поясненнями директора ТОВ «Алан-Техно», відповідно до яких у 2017 році виплата компенсації за невикористану відпустку при розрахунку зі звільненими працівниками у кількості 19 осіб, не нараховувалась та не виплачувалась. (а.с.76)

До того ж, доводи позивача про те, що у день звільнення перелічені в акті перевірки працівники були відсутні на роботі, не підтверджені документально - позивач не надав суду ані наказів про відпустки, ані лікарняних листків, які б підтверджували цю обставину.

ТОВ «Алан-Техно» не здійснило нарахувань компенсації за невикористану відпустку зі звільненими працівниками у кількості 19 осіб, що, на думку колегії суддів, свідчить про те, що позивач не мав наміру виконати свій обов'язок розрахуватись із працівниками в день звільнення.

Крім того, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що табелі обліку робочого часу не є належними та допустимими доказами відсутності осіб на роботі.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ухвалою від 07.11.2018 року у позивача витребовувався наказ про звільнення №30 від 01.02.2017 року, оскільки в апеляційній скарзі апелянт наголошував, що в акті перевірки зазначено порушення стосовно звільненого працівника ОСОБА_3, в той час, як в постанові про накладення штрафу зазначено ОСОБА_4

На виконання вимог вказаної ухвали апелянтом надано завірену копію наказу №30 від 30.01.2017 про звільнення ОСОБА_4

Колегія суддів зазначає, що при наявності таких ідентифікуючих ознак, як номер та дата наказу про звільнення, та з урахуванням вірного зазначення прізвища саме в постанові, допущення даної описки в акті перевірки не може вплинути на правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу №6-КП від 12.01.2018 року.

Таким чином, резюмуючи вищевикладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Алан-Техно» залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук