Справа № 817/546/16
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1810/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій, за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року (суддя першої інстанції Комшелюк Т.О., м. Рівне, повний текст складено 16.08.2018),

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі - ГУНП в Рівненській області) (з урахуванням заяви від 19.05.2016 про зміну предмету позову) про: визнання протиправним та скасування рішення (висновок) атестаційної комісії №3, оформлене протоколом, про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність; визнання протиправним та скасування наказу №33 о/с від 09.03.2016 «По особовому складу» в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1, першого заступника начальника Кузнецовського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області за п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»; зобов'язання поновити його на службі в поліції на посаді першого заступника начальника Кузнецовського відділу поліції ГУ Національної поліції з 13.03.2016; зобов'язати нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.03.2016 по день поновлення на службі в поліції на посаді першого заступника начальника Кузнецовського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) атестаційної комісії №3 Головного управління Національної поліції в Рівненській області, оформлене протоколом від 18 лютого 2016 року, про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 9 березня 2016 року №33 о/с «По особовому складу» в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 першого заступника начальника Кузнецовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Рівненській області поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді першого заступника начальника Кузнецовського відділу поліції Головного управління Національної поліції з 14 березня 2016 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 березня 2016 року по 13 серпня 2018 року в сумі 230754,39 грн (з урахуванням податків та обов'язкових платежів). В задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання Головного управління Національної поліції в Рівненській області поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді першого заступника начальника Кузнецовського відділу поліції Головного управління Національної поліції з 13 березня 2016 року відмовлено. Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 7840 грн (з урахуванням податків та обов'язкових платежів) звернуто до негайного виконання.

Із цим рішенням не погодилося ГУНП в Рівненській області та оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування вимог апелянт зазначив, що вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо незаконності проведення атестування в цілому, оскільки враховуючи мету атестації, викладену в преамбулі наказів ГУНП від 26.01.2016 №16 «Про організацію проведення атестування особового складу ГУНП в Рівненській області», добровільну згоду позивача на проведення його атестування шляхом реєстрації в ЄВТЦМ, вважає, що атестування позивача проводилось з підстав, передбачених усіма трьома пунктами частини 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», а саме з метою надання оцінки ділових, професійних, особистих якостей позивача, як поліцейського, його освітнього та кваліфікаційного рівнів, визначення відповідності посаді, а також перспектив його службової кар'єри при призначенні на посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, в результаті чого була встановлена невідповідність позивача займаній посаді та зроблено висновок про необхідність звільнення позивача зі служби в Національній поліції у зв'язку зі службовою невідповідністю. Вважає, що суд, надаючи оцінку прийнятого комісією рішення повинен був лише перевірити чи дотримана процедура проведення атестування (чи були зібрані та досліджені матеріали на поліцейського, дослідження яких передбачено Інструкцією, чи відповідає прийняте рішення вимогам Інструкції і чим керувалася комісія під час прийняття такого рішення і т.ін.), однак суд першої інстанції замість цього підмінив рішення органу, прийнятого у межах своїх дискреційних повноважень.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з вересня 1995 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, що підтверджується послужним списком позивача (а.с. 47-53).

07.11.2015 на підставі заяви позивача (а.с. 44) ГУ Національної поліції в Рівненській області прийнятий наказ №18о/с, згідно з яким відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» вирішено призначити тих, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестації та установленням посадових окладів згідно штатного розпису, із 07.11.2015 року, зокрема, ОСОБА_1, який мав спеціальне звання підполковника міліції, першим заступником начальника Кузнецовського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області, присвоївши йому спеціальне звання підполковника поліції (а.с. 43).

09.03.2016 ГУ Національної поліції в Рівненській області на підставі висновку атестаційної комісії від 18.02.2016 прийнятий наказ №33о/с, згідно з яким підполковника поліції ОСОБА_1, першого заступника начальника Кузнецовського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580 звільнено зі служби в поліції в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 5 (через службову невідповідність) (а.с. 45).

19.05.2016 згідно з витягом з наказу №1028о/с унесено зміни до наказу ГУ Національної поліції в Рівненській області від 09.03.2016 №33о/с в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1, а саме: вважати, що він звільнений зі служби в Національній поліції 13.03.2016 року (а.с. 95).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду для їх захисту.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивача протиправно включено до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2015 року прийнято Закон України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ (далі - Закон №580-VІІІ) який, відповідно до преамбули, визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580-VІІІ, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Пунктами 9, 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Вимогами пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ встановлено, що працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до такої схеми співвідношення спеціальних звань, зокрема сержант міліції - сержант поліції.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі особистої заяви позивача, Наказом т.в.о. начальника ГУНП в Рівненській області № 18 о/с від 07.11.2015 ОСОБА_1 було призначено першим заступником начальника Кузнецовського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області, з присвоєнням спеціального звання - підполковник поліції та установленням посадового окладу згідно з штатним розписом. При цьому, вказаний наказ не містить жодних застережень про тимчасовість призначення позивача на посаду, також свідчить про те, що відповідач визнав позивача таким, що відповідає вимогам до поліцейських, визначеними Законом №580-VІІІ.

Зазначений наказ не дозволяє суду будь-яке подвійне трактування підстав для його прийняття.

Прийнявши його, відповідач визнав те, що позивач відповідає вимогам до поліцейських.

До того ж, відповідно до пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Зазначена норма не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття на службу в поліції.

Та обставина, що при прийнятті позивача на службу в поліцію для нього не проводився конкурс на зайняття посади в поліції, не породжує для відповідача право проводити відповідний конкурс в подальшому, тобто, для вже призначеного на посаду працівника.

Статтею 59 Закону №580-VІІІ визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського. Згідно з приписами ст. 58 Закону №580-VІІІ призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків. Таким чином, оскільки позивач прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ, шляхом видання наказу про призначення за його згодою він вважається, відповідно до статті 58 цього Закону, призначеним безстроково.

Аналіз пункту 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №580-VІІІ свідчить про те, що вказана норма не визначає будь-якого окремого порядку прийняття на службу в поліцію, а визначає порядок прийняття на службу в поліцію осіб, які проходили службу в органах міліції, у зв'язку з ліквідацією цих органів - суб'єктів публічного права та утворення органів поліції.

Наявність тимчасового штату органу не виключає прийняття на службу безстроково, як і наявність затвердженого постійного штату органу не виключає прийняття на службу тимчасово. Згідно з ч.2 ст.58 Закону №580-VІІІ строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту. Прийняття на службу постійно або тимчасово встановлюється наказом згідно з яким приймається на службу особа.

В свою чергу, наказ в т.в.о. начальника ГУНП в Рівненській області № 18 о/с від 07.11.2015, відносно позивача, про прийняття його на службу в поліцію та призначення на посаду, не містить жодних застережень про тимчасовість призначення на посаду.

За таких обставин, судом встановлено, що позивач з 07.11.2015 проходив службу в органах Національної поліції, у відповідності до ст. 58 Закону України №580-VІІІ, безстроково.

Законом України №580-VІІІ, також, визначені мета та підстави атестування поліцейських. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону №580-VІІІ атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 статті 57 Закону №580-VІІІ встановлено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наведені у частині 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» підстави для проведення атестування є вичерпними. Метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Кожна з зазначених трьох підстав для проведення атестування повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Аналогічні норми, в частині підстав для атестування, містить, також, Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465, зокрема пункт 3 розділу І.

Позиція відповідача зводиться до того, що атестування позивача проведено в порядку атестації усіх поліцейських з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, що відповідає частині 1 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Проте, наведені підстави для призначення атестування колегія суддів Верховного Суду відхиляє, оскільки мета атестування, закріплена у частині першій вищезазначеної статті, не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з вичерпними підставами, визначеними у частині другій статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Закон України «Про Національну поліцію» не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених частиною 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Закріплену у частині 1 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» мету атестування відповідач - НП України необґрунтовано розцінив як самостійну і достатню підставу для проведення атестування поліцейських, серед яких був і позивач, з ціллю визначення можливості їх звільнення через службову невідповідність, хоча наявності конкретних передумов (порушення порядку і правил несення служби тощо) для призначення атестування у такому контексті відповідач не довів.

Таким чином, атестація працівника, одразу ж після прийняття його на роботу (у тому числі на службу до поліції), безумовно до вирішення питань кар'єри (призначення поліцейського на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження, не відповідає меті та завданню атестування і суперечить вимогам Закону України «Про професійний розвиток працівників» та Закону України «Про Національну поліцію».

Отже, позивача протиправно включено до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції, щодо відсутності підстав передбачених ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» для направлення позивача для атестування поліцейських відповідає фактичним обставинам справи.

Така правова позиція щодо застосування норм матеріального права була висловлена Верховним Судом у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 822/496/17.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки зазначені твердження апелянта спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року у справі № 817/546/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст складено 05 грудня 2018 року.