Справа № 826/18817/16
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.

суддів Сорочко Є.О.

Коротких А.Ю.

при секретарі Біднячук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2018 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення та вимоги про сплату боргу,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.10.2016 № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-2 від 12.10.2016.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 12.10.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і борів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.10.2016 за №Ю-2 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

28.08.2018 року на адресу суду від ТОВ «ЕКО» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якій він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, Співробітниками Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено фактичну перевірку ТОВ «ЕКО», з питань дотримання вимог податкового законодавства, за результатами якої складено акт перевірки № 508/172/32104254 від 27.05.2016.

В акті перевірки зафіксовані, зокрема, порушення ТОВ «Еко» вимог п.п.5 п.1 ст.1, ч. 1 п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в частині заниження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 1796,93 грн.

На підставі висновків акту перевірки, щодо порушення п.п.5 п.1 ст.1, ч.1 п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в частині заниження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 1796,93 грн, відповідачем прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 12.10.2016, яким до відповідача застосовано штрафні санкції в розмірі 388,81 грн.

Також, відповідачем виставлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.10.2016 № Ю-2 , згідно якої загальна сума боргу платника єдиного внеску станом на 12.10.2016 становить 1796,93 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимогою про сплату боргу (недоїмки) позивач оскаржив їх у порядку адміністративного оскарження до Державної фіскальної служби України.

Рішеннями Державної фіскальної служби України №24768/6/99-99-11-02-02025 від 17.11.2016 скарга ТОВ «Еко» залишена без задоволення, а рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимогою про сплату вимогу про сплату боргу (недоїмки) - без змін.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (застосовується в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Частиною восьмою цієї статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

За положеннями частин другої, четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Аналіз наведених норм свідчить про обов'язок платників єдиного внеску самостійно своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок у порядку визначеному Законом, невиконання якого тягне за собою встановлену Законом відповідальність.

Як вбачається з акту перевірки, на підставі отриманої Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області інформації від ОСОБА_3, яка працювала в магазині «ЕКО маркет» з січня 2016 року по квітень 2016 року, останній виплачена заробітна плата всього в сумі 11058,00 грн., в тому числі: за січень 2016 року - 4358,00 грн., лютий 2016 року - 3700,00 грн. та березень 2016 року - 3000,00 грн.

Надана ОСОБА_3 інформація, на думку перевіряючих, не відповідає наданим до перевірки позивачем документам, оскільки відповідно до них виплачений дохід ОСОБА_3 становить всього 2890,15 грн, в тому числі: за січень 2016 року - 875,91 грн, лютий 2016 року - 1158,63 грн та за березень 2016 року - 855,61 грн.

Судом першої інстанції вставнолено, що відповідно до наказу ТОВ «Еко» від 11.01.2016 №ЭК/К-006, ОСОБА_3 була прийнята на посаду «продавець продовольчих товарів» зі строком випробування 1 місяць в оперативний департамент, Управління торгівлі, Регіональний центр «Київ» магазин РЦ «Київ-1», який розташований за адресою: м. Буча, вул. Комсомольська, 12.

Згідно з розрахункових листів оклад ОСОБА_3 становив мінімальну заробітну плату 1439,29 грн., а нарахування заробітної плати здійснювалось наступним чином: за січень 2016 року в розмірі 875,91 грн, за лютий 2016 року - 1158,63 грн, за березень 2016 року - 855,61 грн.

Крім того, ОСОБА_3 була прийнята на роботу до позивача 12.01.2016 та звільнена 13.04.2016, відповідно у січні і квітні у неї відпрацьовано не повну місячну норму. У лютому -березні 2016 року ОСОБА_3 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати у загальній кількості 10 днів. Також, у березні - квітні 2016 року вона перебувала на лікарняному у загальній кількості 14 днів, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, за час роботи у магазині позивача ОСОБА_3 немає повністю відпрацьованої норми часу, тому їй була нарахована заробітна плата відповідно відпрацьованому часу.

Для правильного документального оформлення нарахування та виплати заробітної плати слід орієнтуватися на типові форми відповідних первинних документів, а також дотримання вимог Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі - Положення №88). Одним з первинних документів, що застосовується для цілей нарахування заробітної плати працівникам, є табель обліку використання робочого часу, типова форма (П-5) якого затверджена наказом Державного комітету статистики України «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» від 05.12.2008 №489. Цей документ є визначальним для нарахування працівнику заробітної плати і містить як нумерований список працівників, так і детальну інформацію про відпрацьований час щодо кожного з них за місяць, тому табель ведеться щодо кожного працівника, навіть якщо йдеться про тимчасового, сезонного працівника чи сумісника.

Підтвердженням нарахування заробітної плати на картковий рахунок ОСОБА_3 за кожний відпрацьований місяць слугує відомість зарахувань на картрахунки працівників.

На підтвердження утримання податку з ОСОБА_3, нарахованого на заробітну плату, слугує податковий розрахунок сум доходу, нарахованого, сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за І, ІІ квартал 2016 року.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню суб'єкта владних повноважень та з'ясовуючи питання щодо правомірності висновків контролюючого органу, на підставі яких таке рішення прийнято, колегія суддів виходить з наступного.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У відповідності до п.80.6 ст.80 Податкового кодексу України, під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з'ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з'ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Відповідно до п.80.8 ст.80 Податкового кодексу України, під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб'єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції.

Наведена норма надає право контролюючому органу на проведення перевірки саме з метою встановлення реальних показників щодо діяльності платника податків, яка здійснюється на відповідному місці її провадження, однак, по-перше, її вимоги не встановлюють обов'язковість його проведення, по-друге, жодним нормативно-правовим актом чи актом, що має роз'яснювальний, інформаційний, рекомендаційний або міжвідомчий характер не врегульовано та не визначено порядок його проведення.

Отже, зазначеною нормою визначено, що контролюючий орган при проведені фактичної перевірки з цих підстав, повинен перевірити облік витрат на оплату праці та відомості про оплату праці працівника.

Приписами п.83.1 ст.83 Податкового кодексу України, для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Проте, у акті перевірки на підтвердження виплати неофіційної заробітної плати, окрім пояснень звільненого працівника, не наведено жодного, з визначених п.83.1 ст.83 Податкового кодексу України документів, а також і жодного первинного документа або документа тіньової бухгалтерії, які б підтверджували розмір виплаченого працівникові доходу у розмірі, що зазначений у поясненнях колишнього працівника.

Пояснення фізичної особи, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, не є безумовними доказами, як наслідок, належними і допустимими, на підставі яких відповідач повинен був зафіксувати відповідні обставини.

Слід зауважити, що пояснення звільненого працівника відбирались без залучення працівників податкової поліції або поліції, внаслідок чого опитувана особа про кримінальну відповідальність за повідомлення завідомо неправдивих відомостей не попереджалось.

В листі ДПА України від 01.04.2010 №6584/7/23-4017/199 «Про використання в роботі Методичних рекомендацій щодо перевірок достовірності формування валових витрат на оплату праці, утримання ПДФО, встановлення фактів виплат зарплати в «конвертах», виявлення працівників, трудові відносини з якими не оформлені належним чином» надані рекомендації щодо дій податківців при встановленні фактів виплат заробітної плати в «конвертах», оформлення з найманими працівниками офіційно трудових відносин.

За змістом даного листа, пропонується, з метою визначення повноти нарахування заробітної плати, а також повноти декларування податку з доходів фізичних осіб в обов'язковому порядку провести порівняльний аналіз даних бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються фонду оплати праці, розміру заробітної плати, чисельності працівників та здійснити такі дії. Визначити питому вагу витрат на оплату праці в загальній сумі валових витрат (порівняти дані рядка 400 балансу «Забезпечення витрат персоналу», рядка 240 звіту про фінансові результати «Витрати на оплату праці» з даними податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум податку з доходу фізичних осіб, утриманого з них за формою № 1ДФ.

Провести аналіз наказів щодо встановлення робочого часу, в тому числі скороченого, порівняти з розрахунковими відомостями на заробітну плату та порівняти з отриманою від податкової міліції по результатах проведених опитувань найманих працівників інформацією щодо фактичного робочого часу.

Провести аналіз показників: розмір окладу (ставки), зазначеного у штатному розписі, трудових договорах (контрактах, угодах) з законодавчо встановленим розміром мінімальної заробітної плати, а також з фактично нарахованим та виплаченим розміром заробітної плати, зазначеним у розрахункових та платіжних відомостях. У разі встановлення фактів невідповідності нарахованої та виплаченої заробітної плати разом із залученими працівниками податкової міліції провести опитування найманих працівників щодо причин невідповідності або щодо фактичного розміру отриманої ними заробітної плати.

Наголошено, що до функцій органів ДФС відноситься контроль за повнотою та своєчасністю сплати податків до бюджету, а питання дотримання законодавства про працю не віднесено до компетенції податкових органів, тому до одночасного проведення перевірок платників податків доцільно залучати відповідні органи, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства про оплату праці на підприємствах, а також міліцію.

Отже, відповідач, для отримання об'єктивної, неупередженої та правдивої інформації щодо предмету доказування, міг і мав право в межах наданих йому повноважень покласти в основу акта не лише пояснення фізичних осіб, а інші докази, отримані у порядку і в спосіб, визначенні законодавством, чинним на момент проведення такої перевірки.

Окрім того, обставини щодо фактично отриманої заробітної плати ОСОБА_3 надані без підтвердження відповідними доказами і без викладення детальних обставин щодо порядку проведення неофіційних розрахунків, які б суд міг врахувати при розгляді справи, а податковий орган мав перевірити, в межах наданих йому повноважень, наприклад: чи отримувала ОСОБА_3 ці кошти під підпис; чи виплачувались кошти в певний день; за яких обставин ОСОБА_3 дізналась про невідповідність розміру офіційної заробітної плати отриманій від роботодавця сумі коштів.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення № від 12.10.2016 про застосування штрафних санкцій в розмірі 388,81 грн. та вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-2 від 12.10.2016, згідно якої загальна сума боргу платника єдиного внеску станом на 12.10.2016 становить 1796,93 грн., підлягають скасуванню, оскільки норми діючого законодавства з питань оподаткування, не передбачають права контролюючого органу на відображення у актах перевірок необґрунтованих та непідтверджених даних, а відтак, і на донарахування податків лише зі слів фізичних осіб, як усних, так і у письмовому вигляді, без підтвердження викладених фактів іншими доказами.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

А.Ю. Коротких

Повний текст постанови виготовлено 05 грудня 2018 року.