Справа № 2340/3517/18
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року справа № 2340/3517/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Баклаженко Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши по суті у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (вул. Суворова, 35, с. Руська Поляна, Черкаський р-н, 19602, далі позивач) з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 010601, далі відповідач 1), ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області (вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18036, далі відповідач 2), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18001, далі відповідач 3), в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача 1 у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015;

- зобовязати відповідача 2 повторно надіслати до відповідача 1 документи для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015;

- зобовязати відповідача 1 прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення І групи інвалідності 05 квітня 2016 року відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015;

- зобовязати відповідача 3 надати відповідачу 1 оригінал виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААА №259510 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, яка видається страхувальнику, для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Ухвалою від 10.09.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 11.10.2018 закрито підготовче провадження і призначено судовий розгляд справи по суті.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що на його думку відповідачі 1, 2 протиправно відмовили позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачі 1 та 2 позов не визнали, надали до суду письмові відзиви на позов, в яких зазначили, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до Закону України «Про міліцію» таке право мають лише особи, які проходили службу в підрозділах міліції. Проте, позивач проходив службу та був звільнений з державної пожежної частини з охорони ЧВО «Азот» у спеціальному званні «прапорщик внутрішньої служби». Отже, питання виплати грошової допомоги позивачу врегульоване Кодексом цивільного захисту та відповідним порядком. У звязку з цим, позов задоволенню не підлягає.

Представник відповідача 3 не прибув у судове засідання, натомість надав суду письмовий відзив, в якому зазначив, що виписка з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності є документом, на підставі якого здійснюється призначення пенсії з інвалідності і видача її особі, якій встановлено інвалідність, забороняється. Тому, просив відмовити у задоволенні позову до відповідача 3.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивач з 27.07.1979 проходив службу в органах внутрішніх справ. 28.08.1997 позивач звільнений з державної пожежної частини з охорони Черкаського виробничого обєднання «Азот» у званні «прапорщик внутрішньої служби».

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №200544 позивачу з 05.04.2016 встановлено 1 групу інвалідності, повязану з виконанням службових обовязків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

На звернення позивача щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням 1 групи інвалідності відповідач 2 листом від 17.08.2018 №А-693 повідомив позивача про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги, оскільки позивач не відноситься до категорії працівників міліції у звязку з тим, що має спеціальне звання внутрішньої служби.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам в контексті позовних вимог, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

02 липня 2015 року прийнято Закон України Про Національну поліцію, згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України Про міліцію, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України Про Національну поліцію.

Відповідно до частини 6 статті 23 Закону України від 20.12.1190 №565-XII «Про міліцію» (далі Закон №565-XII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше, ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання пункту 2 розділу II Прикінцевих положень Закону України від 13.02.2015 № 208-VIII Про внесення змін до статті 23 Закону України Про міліцію щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.10.2015 №850 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що набрала чинності 31.10.2015.

Пунктом 1 Порядку №850 встановлено, що даний порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Порядку № 850 визначені окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. При цьому розмір такої допомоги залежить від встановленої групи інвалідності (250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи).

Пунктом 7 Порядку №850 визначено перелік документів, які подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 Порядку № 850).

З аналізу наведених норм вбачається, що право на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.6 ст.23 Закону №565-XII, мають виключно працівники міліції, що отримали травму під час виконання службових обов'язків, яке призвело до встановлення інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше, ніж через три місяці після звільнення зі служби.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №565-XII до працівників міліції належали особи, що проходили державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Як встановлено судом, позивач проходив службу у державній пожежній частині з охорони Черкаського виробничого обєднання «Азот» та звільнений у званні «прапорщик внутрішньої служби».

Так, ст.17 Закону України від 17.12.1993 №3745-ХІІ «Про пожежну безпеку» (що діяв станом на час звільнення позивача) встановлено, що спеціальні звання внутрішньої служби присвоюються відповідно до чинного законодавства особам рядового та начальницького складу державної пожежної охорони.

Для вирішення спору суд врахував, що указом Президента України від 27.01.2003 №47/2003 «Про заходи щодо вдосконалення державного управління у сфері пожежної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій» органи і підрозділи Державної пожежної охорони виведені зі складу Міністерства внутрішніх справ України і передані до складу Міністерства надзвичайних ситуацій України.

24.12.2012 указом Президента України Міністерство надзвичайних ситуацій України реорганізовано в Державну службу України з надзвичайних ситуацій, як центральний орган виконавчої влади.

Відповідно до п.1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1052 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій остання є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

На підставі підп.1 п.3 вказаного Положення основними завданнями ДСНС є, зокрема, реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що питання управління службами цивільного захисту, у т.ч. пожежної частини, в якій проходив службу позивач, здійснює саме Державна служба України з надзвичайних ситуацій.

Крім того, ст.118 Кодексу цивільного захисту України визначено, що у разі травми або поранення, заподіяного особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов'язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніше, ніж через три місяці після звільнення із служби, чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що стався у період проходження служби, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності такій особі виплачується одноразова грошова допомога у розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року №908 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.

Оскільки позивач має спеціальне звання особи начальницького складу державної пожежної охорони, що належить до складу служби цивільного захисту, суд дійшов висновку, що на нього не поширюються положення ст.23 Закону №565-XII та Порядку № 850, які регулюють питання виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності виключно працівникам міліції.

Врахувавши викладене, позовні вимоги про визнання протиправною відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 та зобовязання відповідачів 1 та 2 вчинити дії і прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги зобовязати відповідача 3 надати відповідачу 1 оригінал виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, суд врахував таке.

Так, постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок №22-1).

Відповідно до абз.4 підп.2 п.2.1. Порядку №22-1 період перебування на інвалідності у зв'язку із нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

На підставі п.2.2. Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.

Згідно з п.24 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317, комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

З аналізу наведених норм вбачається, що виписка з акта огляду МСЕК є документом, що підтверджує період перебування на інвалідності для призначення відповідної пенсії та долучається до пенсійної справи такої особи.

Отже, вимога позивача зобовязати відповідача 3 надати відповідачу 1 оригінал виписки з акту огляду МСЕК є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 14, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.А. Гайдаш

Рішення складено у повному обсязі 06.12.2018.