Справа № 816/2130/18
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 816/2130/18 Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Полтавської міської ради на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Полтавської міської ради до Державного підприємства "СЕТАМ", треті особи - Комунальне підприємство "Полтава-Сервіс", Полтавської міської ради, Приватне акціонерне товариство "Полімпекс" про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивач, Полтавська міська рада, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправними дії державного реєстратора Полтавської обласної філії державного підприємства "Будинок юстиції", Полтавської області Чухліба Григорія Олександровича щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.12.2017р. №38984265 про внесення змін до запису про нерухоме майно розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 (спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) стосовно зміни опису об'єкта нерухомого майна з нежитлові будівлі (ринковий комплекс) на цілісний майновий комплекс "Речовий ринок";

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Полтавської обласної філії державного підприємства "Будинок юстиції", Полтавської області Чухліба Григорія Олександровича від 27.12.2017р. №38984265 про внесення змін до запису про нерухоме майно розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 (спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) стосовно зміни опису об'єкта нерухомого майна з нежитлові будівлі (ринковий комплекс) на цілісний майновий комплекс "Речовий ринок");

- визнати протиправними дії державного реєстратора Полтавської обласної філії державного підприємства "Будинок юстиції", Полтавської області Чухліба Григорія Олександровича щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.12.2017р. №38984265 про внесення змін до запису про нерухоме майно розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 (спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) стосовно доповнення розділу "Підстава виникнення права власності": додано висновок комісійної судової будівельно-технічної експертизи, серія та номер: 271, виданий 03.06.2016р., видавник: Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, додано висновок про класифікацію об'єкта нерухомого майна, серія та номер: 56, виданий 27.12.2017р., видавник: ПП ОСОБА_5, додано технічний паспорт, серія та номер:850, виданий 27.12.2017р., видавник: ФОП ОСОБА_5;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Полтавської обласної філії державного підприємства "Будинок юстиції", Полтавської області Чухліба Григорія Олександровича від 27.12.2017р. №38984265 про внесення змін до запису про нерухоме майно розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 (спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) стосовно доповнення розділу "Підстава виникнення права власності": додано висновок комісійної судової будівельно-технічної експертизи, серія та номер: 271, виданий 03.06.2016, видавник: Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, додано висновок про класифікацію об'єкта нерухомого майна, серія та номер: 56, виданий 27.12.2017р., видавник: ПП ОСОБА_5, додано технічний паспорт, серія та номер:850, виданий 27.12.2017р., видавник: ФОП ОСОБА_5;

- скасувати запис змін до запису про нерухоме майно розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 (спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), внесений на підставі рішення державного реєстратора Полтавської обласної філії державного підприємства "Будинок юстиції", Полтавської області Чухліба Григорія Олександровича від 27.12.2017 №38984265 про внесення змін до запису про нерухоме майно розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 (спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) стосовно зміни опису об'єкта нерухомого майна з нежитлові будівлі (ринковий комплекс) на цілісний майновий комплекс "Речовий ринок") та доповнення розділу "Підстава виникнення права власності": додано висновок комісійної судової будівельно-технічної експертизи, серія та номер: 271, виданий 03.06.2016, видавник: Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, додано висновок про класифікацію об'єкта нерухомого майна, серія та номер: 56, виданий 27.12.2017, видавник: ПП ОСОБА_5, додано технічний паспорт, серія та номер:850, виданий 27.12.2017, видавник: ФОП ОСОБА_5

Одночасно позивачем до суду першої інстанції подано заяву у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам державного підприємства «Сетам» та іншим державним реєстраторам суб'єктів державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії щодо проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав, а також вчиняти будь-які дії, пов'язані з державною реєстрацією права власності та інших речових прав на цілісний майновий комплекс «Речовий ринок» по вул. Новий Базар, 9 у м. Полтаві, складовими частинами якого є: Магазин, 1, А, загальною площею 151 кв. м; Вбиральня, 1, Б, загальною площею 52,3 кв.м.; Адміністративний будинок, камера схову, 2, В, загальною площею 523,3 кв.м.; Хвіртка, 1; Ворота, 2; Торгові павільйони № 3-25, 28-85, 87-117, 119, 120, 122-138,140-169, 172,174-189, 191, 193-210, 212-363, 365-369, 371-382, 384-453, 455-477, 479-488, 490-495, 499-519, 521, 523, 524, 526-531, 533, 535-539, 541-544, 546-553, 558, 560-562, 567, 568, 570-579, 581-583, 585, 587, 589, 591-597, 602, 604-606, 610, 612, 614, 615, 617, 624-630, 632-634, 637-647, 650-661, 663, 666-767, 769-820, 822, 824-833, 835-918, 920-948, 950-978, 980-1082, 1084-1139, 1142-1158, 1458, 1460-1463, 1465-1478, 1480-1491, 1494-1504, 1506, 1507, 1526, 1527, 1529-1534, 1536-1540, 1543-1554, 1556-1559, 1562-1565, 1567, 1569-1573, 1575, 1576, 1580-1585, 1587, 1588, 1597-1604, Намети № 1159-1161, 1163, 1166-1171, 1173, 1174, 1176-1179, 1183,1186, 1192, 1197, 1200, 1201, 1203, 1204, 1206, 1210-1212, 1215-1219, 1222, 1224, 1232,1234,1235,1238-1240, 1242,1246, 1249, 1249, 1268,1270-1272, 1274-1279,1281, 1284, 1286,1287,1289,1290,1292,1293, 1295-1298, 1301-1303, 1306-1308,1311-1314, 1316-1318, 1326, 1328, 1352-1353, 1355,1359-1362, 1364, 1366,1370, 1373, 1377-1383, 1385-1387, 1389, 1392, 1394, 1398, 1399, 1401, 1402, 1404, 1405, 1407, 1409, 1410, 1412-1414,1416-1418,1423-1425,1427,1430,1432,1434, 1439, 1508-1512, 1514,1516, 1518, 1519, 1522, 1528, 1535,1541, 1542, 1555,1561, 1566, 1568, 1574, 1577-1579, 1589-1596, Огорожа, 1142; Хвіртка, 1443; Ворота, 1444; Огорожа, 1445; Ворота, 1446, Огорожа, 1447; Хвіртка, 1448; Огорожа, 1449; Ворота, 1450, 1451, 1452, 1453; Ворота, 1454 Огорожа, 1455; Ворота, 1456; Хвірка, 1457; Замощення, 1525.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року у задоволенні заяви Полтавської міської ради про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву Полтавської міської ради про забезпечення позову. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Зокрема, вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано очевидної протиправності рішення відповідача у справі, а тому є очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам позивача до ухвалення рішення у справі та відповідно у зв'язку із можливим відчуженням ПрАТ «Полімпекс» речових прав на нерухоме майно щодо яких відповідачем було вчинено дії, захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим.

Відмовляючи у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності підстав для застосування заходів забезпечення позову відповідно до п.1 ч.2 ст.150 КАС України, а саме, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду..

Даючи правову оцінку фактичним обставинам, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, суд у кожному випадку повинен встановити, виходячи з конкретних доказів, чи є хоча б одна з зазначених обставин у наведеній нормі, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Предметом позову в даній справі є правомірність дій державного реєстратора Полтавської обласної філії державного підприємства "Будинок юстиції", Полтавської області Чухліба Григорія Олександровича щодо прийняття рішень та внесення відповідних записів щодо об'єкту нерухомого майна на нежитлові будівлі (ринковий комплекс) цілісний майновий комплекс "Речовий ринок".

Позивач вказує, що відповідачами було вчинені дії щодо державної реєстрації великого ринку, тобто ринкового комплексу об'єктів ринкової торгівлі.

Протиправність таких дій, позивач обґрунтовує тим, що ПАТ «Полімпекс», яке створене виключно за рішенням власних засновників, якому землі передавалися виключно у тимчасове користування, як суб'єкт приватного права яке не створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці, який згідно статуту не наділявся функціональними обов'язками ринку, за відсутності у ПАТ «Полімпекс» права користування належної територіальній громаді м. Полтава земельною ділянкою по вул. Новий Базар, 9, межі якої згідно п. 1 рішення двадцять восьмої сесії Полтавської міської ради п'ятого скликання «Про надання земельних ділянок, оформлення та продовження права користування земельними ділянками» від 19.06.2008р. та Пунктом 1 рішення позачергової чотирнадцятої сесії Полтавської міської ради шостого скликання «Про передачу в оренду земельної ділянки по вул. Фрунзе, 34а» від 27.09.2011р. проіснували з 19.06.2008р. по 27.09.2011р. щодо якої у жодної особи, зокрема, ПАТ «Полімпекс» жодного права не виникало, не є ринком, та відповідно згідно норм чинного законодавства України не може бути власником цілісного майнового комплексу «речовий ринок». Разом з тим, позивач зазначає, що не існує жодного доказу щодо існування факту здійснення державної реєстрації суб'єкта господарювання із назвою «Речовий ринок «Полімпекс».

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Разом з тим, жодних доводів та фактів існування зазначеного не наводить.

В заяві позивач не зазначає, яким чином в разі невжиття заходів забезпечення позову права та свободи позивача будуть порушені, достатніх доводів та фактів існування зазначеного також не наводить. Клопотання містить лише посилання на протиправність оскаржуваних рішень державного реєстратора.

З клопотання не вбачається, що дійсно з боку відповідача існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або того, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також те, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконанням рішення суду.

Клопотання не підтверджено жодними доказами, в тому числі щодо необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав. Не наведено їх і в апеляційній скарзі.

Посилання позивача лише на ймовірні дії ПрАТ «Полімпекс» не підтверджені фактичними обставинами справи та не можуть бути підставою для такого забезпечення.

Крім того, вжиття заходів забезпечення позову в спосіб про який просить позивач є неспівмірним із заявленими вимогами та виходить за межі позовних вимог.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2018 року у справі 816/2130/18 відмовлено у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом Полтавської міської ради до Державного підприємства "СЕТАМ", треті особи - Комунальне підприємство "Полтава-Сервіс", Полтавської міської ради, Приватне акціонерне товариство "Полімпекс" про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Полтавської міської ради до Державного підприємства "СЕТАМ", треті особи - Комунальне підприємство "Полтава-Сервіс", Полтавської міської ради, Приватне акціонерне товариство "Полімпекс" про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Полтавської міської ради на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 07.12.18.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма