Справа № 570/5584/17
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1642/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11.07.2018 року (рішення ухвалене у м. Рівне, судом у складі головуючого судді Сидоренко С.М., дата складання повного тексту рішення не зазначена) у справі №570/5584/17 за позовом ОСОБА_2 до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішень сільської ради,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішень Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 929 від 15.11.2017 року та №927 від 15.11.2017 року в частині надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,05га із 0, 15 га для ведення особистого селянського господарства.

На підтвердження доводів позовної заяви зазначив, що обумовлені земельні ділянки перебували у користування його покійної матері, а відтак як спадкоємець він має право на використання названих ділянок за давністю користування.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 11.07.2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 929 від 15.11.2017 року та №927 від 15.11.2017 року в частині надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,05га із 0,15 га для ведення особистого селянського господарства. Стягнуто з Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 640 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, третя особа - ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні рішення, суд не обґрунтував законності прийнятого ним рішення з покликанням на відповідні норми матеріального права. Водночас зазначає, що земельні ділянки які слугували предметом розгляду та прийняття відповідних рішень Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області не ввійшли до складу спадкової маси позивача, в установленому порядку у користуванні позивача та його покійної матері не перебували. Окрім зазначеного вказує, що при прийнятті спірних рішень відповідачем дотримано процедури та положень ст. 118,119, 122 Земельного кодексу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка відносно, якої прийнято оскаржувані рішення перебувала у користування покійної матері позивача, а відтак як спадкоємець він має право на використання названих ділянок за давністю користування.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені в установленому порядку. Відтак, враховуючи приписи ст. 311 КАС України, розгляд апеляційної скарги здійснюється в порядку письмового провадження.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

15.11.2017 року Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області прийнято рішення №927 від 15.11.2017 року в частині надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0,15 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (рілля) Зорянської сільської ради (а.с.96-97).

Цього ж дня Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області прийнято рішення № 929 від 15.11.2017 року, яким гр. ОСОБА_2 відмовлено у наданні у користування земельної ділянки для ведення садівництва у зв'язку з тим, що в межах села Білів земельних ділянок для ведення садівництва не передбачено (а.с.31).

Дослідивши матеріали справи, доводи учасників справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отож, до повноважень адміністративного суду не належить вирішення питань щодо вирішення приватно-правового спору, що виникає із відносин правоволодіння осіб на об'єкти нерухомого майна.

За наведених обставин, у даній справі щодо оскарження рішень Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, як суб'єкта владних повноважень, адміністративний суд при розгляді справи зобов'язаний керуватися ч.2 ст. 2 КАС України та перевіряти чи прийняті оскаржувані рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Колегією суддів встановлено, що предметом розгляду даного спору є оскаржувані рішення відповідача, які позивач вважає такими, що прийняті відносно земельної ділянки площею 0,05га, яка знаходиться по АДРЕСА_1, якою покійна мати позивача користувалася тривалий час.

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як слідує із змісту пояснень учасників справи та матеріалів справи державна реєстрація права власності або користування на обумовлену земельну ділянку в установленому порядку при житті покійної матері позивача проведена не була. Не було оформлено такої державної реєстрації на час розгляду справи і на позивача.

Водночас, судом встановлено, що названа земельна ділянка не відносилася до земель громадської та житлової забудови.

Отож, названа ділянка не підпадає під дію положень ч. 1 ст. 120 ЗК України, які передбачають перехід права власності на таку земельну ділянку до іншої особи (в тому числі спадкоємця) у разі переходу до неї права власності на житловий будинок, який розміщений на цій земельній ділянці.

За наведених обставин, на час розгляду відповідачем поданих заяв позивачем та третьою особою земельна ділянка, відносно якої прийнято оскаржувані була вільна від зареєстрованих на неї прав інших осіб та належала до земель Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 117 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

З наведеного слідує, що розпорядження названою земельною ділянкою відноситься до повноважень відповідача.

Відповідно до частин 6,7 статті 118 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

При цьому, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів, а для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара (пункт б) та в) частини 1 статті 121 Земельного кодексу України).

Отже, надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

З огляду на вказану норму Конституції України та положення статті 123 Земельного кодексу України суд зазначає, що особам, які звернулися із заявою на розробку проекту землеустрою могло бути відмовлено лише з таких підстав, як: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відтак, задовольняючи позов в частині скасування рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №927 від 15.11.2017року про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою (з підстав того, що земельна ділянка відносно, якої прийнято оскаржуване рішення перебувала у користування покійної матері позивача, а відтак позивач, як спадкоємець має право на використання названих ділянок за давністю користування), суд першої інстанції не звернув уваги, що чинним законодавством не передбачено можливості відступати від положень ст.118 Земельного кодексу України, яким затверджено виключний перелік підстав за наявності яких може бути відмовлено у наданні дозволу про розробку проекту землеустрою.

Як підсумок, суд першої інстанції протиправно задовольнив позов в частині визнання протиправним та скасування рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №927 від 15.11.2017 року про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою з підстав, що не передбачені ст.118 Земельного кодексу України.

Стосовно ж прийнятого відповідачем рішення №929 від 15.11.2017року, яким відмовлено гр. ОСОБА_2 у наданні земельної ділянки для ведення садівництва у зв'язку з тим, що в межах села Білів земельних ділянок для ведення садівництва не передбачено (а.с.31), то колегія суддів зазначає, що відповідно до заяви позивача від 07.11.2017 року (а.с. 120), позивач просив на підставі ст. 119 ЗК України надати дозвіл на розробку проекту землеустрою для відведення у користування земельної ділянки площею 0, 07 га для ведення індивідуального садівництва. При цьому, позивач детально описам у заяві місцезнаходження названої ділянки.

Відповідно до ст. 119 Земельного Кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача такої земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

З матеріалів справи слідує, що матір покійного позивача померла 20 жовтня 2006 року, а відтак станом на дату подання позивачем заяви від 07.11.2017 року про надання згоди на розробку проекту землеустрою (а.с. 120), позивач не осою, визначеною ст. 119 ЗК України яка безперервно користувалася земельною ділянкою протягом 15 років.

Натомість, не залежно від підстав за яких подано позивачем заяву від 07.11.2017 року про надання згоди на розробку проекту землеустрою відносно обумовленої вище ділянки (а.с. 120), розгляд заяви позивача про передачу у власність або у користування громадян здійснюється в порядку, встановленому ст. 118 Земельного Кодексу.

Ухвалюючи рішення №929 від 15.11.2017 року про відмову у задоволені названої заяви позивача, відповідач порушив приписи ст. 118 Земельного кодексу України та відмовив позивачу з підстав не передбачених названою нормою закону.

Відтак, судом першої інстанції правомірно винесено рішення про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №929 від 15.11.2017року, однак з підстав викладених судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині визнання протиправним та скасування рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №927 від 15.11.2017 року про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову у названій частині. У решті рішення суду по суті позовних залишити без змін.

У зв'язку з частковим задоволенням позову, рішення суду в частині присуджених на користь позивача судових витрат також підлягає скасуванню та перегляду відповідно до ст. 139 КАС України пропорційно розміру присуджених йому позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у зв'язку з розглядом даної справи у розмірі 640 грн, позовні вимоги задоволені позивачу в обсязі ?. Відтак, сума судових витрат по сплаті судового збору, що підлягає присудженню з відповідача на користь позивача становить також ? від суми понесених витрат, що складає 320 грн.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11.07.2018 року у справі №570/5584/17 скасувати в частині:

- «визнання протиправним та скасування рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №927 від 15.11.2017 року в частині надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,05га з 0,15га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Зорянської сільської ради згідно додатку №1 з подальшим затвердженням проекту для передачі земельної ділянки у власність»;

- «стягнення з Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.»

Ухвалити у названій частині нове рішення, яким:

- відмовити позивачу у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №927 від 15.11.2017 року в частині надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,05га з 0,15га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Зорянської сільської ради згідно додатку №1 з подальшим затвердженням проекту для передачі земельної ділянки у власність;

- стягнути з Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області (КОД , с. Зоря, Рівненського району, Рівненської області, вул. В.Плютинського,1) на користь ОСОБА_2 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 320 (триста двадцять) грн.»

У решті рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11.07.2018 року у справі №570/5584/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 06 грудня 2018 року.