Справа № 1240/2174/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року справа №1240/2174/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Шишова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року (повне судове рішення складено 31 серпня 2018 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 1240/2174/18 (суддя в І інстанції Петросян К.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, Управління) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначив, що 02.04.2018 позивач звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. «в» ст.13 (на пільгових умовах) Закону України «Про пенсійне забезпечення». При зверненні до відповідача позивачу було запропоновано зібрати пакет документів, який необхідний для призначення зазначеного виду пенсії, які позивач зібрав та надав спеціалістам Пенсійного фонду.

Однак, 15.06.2018 рішенням Управління, яке оформлене протоколом №6 від 15.06.2018 та зареєстровано за вих. №4998/03-22/3с, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, як трактористу-машиністу відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування свого рішення відповідач посилається на те, що у трудовій книжці позивача відсутні записи, що ОСОБА_1 працював повний робочий день трактористом-машиністом, також на те, що деякі періоди роботи трактористом-машиністом, які наявні у довідках, що уточнюють особливий характер роботи, неможливо зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії, як трактористу-машиністу, через не підтвердження зазначених періодів первинними документами господарств, де позивач працював. Позивач зазначає, що згідно записів в трудовій книжці пільговий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком відповідно до п. «в» ст. 13 (на пільгових умовах) Закону України «Про пенсійне забезпечення», складає 20 років 09 місяців 09 днів.

На думку позивача, факт його роботи на посаді тракториста-машиніста підтверджується також наступними документами: протоколом №2 засідання ради колгоспу «Більшовик» від 10.02.1997 про зарахування стажу роботи бригадира до пільгового стажу механізатора та внесення відповідних виправлень в трудову книжку; довідкою колгоспу «Більшовик» №14 від 27.03.2018 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; довідкою колгоспу «Більшовик» №15 від 27.03.2018 про перебування в членах колгоспу, та відпрацьованих трудоднів; довідкою Преображенської сільської ради Сватівського району Луганської області № 02-16/125 від 27.03.2018 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній під час роботи ПП АФ «Преображенне»; довідкою СФГ «Зоряне» №30 від 27.03.2018 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; довідкою СФГ «Зоряне» №31 від 27.03.2018 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; довідками №№502, 503 від 28.11.2017, виданими СФГ «Зоряне» про підтвердження періоду праці та про закріплену техніки; довідкою СФГ «Цілинне» №1 від 27.03.2018 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; довідкою СФГ «Цілинне» №4 від 01.12.2017 року про підтвердження періоду праці та про закріплену техніку; довідкою СФГ «Лугань» №3 від 29.10.2017 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; довідкою СФГ «Лугань» №1 від 29.10.2017 про підтвердження періоду праці та про закріплену техніку.

Строк зберігання документів, яких вимагає відповідач для перевірки, зокрема, табеля використання робочого часу, облікові та дорожні листи тракториста - машиніста, згідно наказу головного архівного управління при КМУ «Про затвердження переліку типових документів» №41 від 20.07.1998, становить 3 роки. Тобто, обов'язкова наявність документів, які вимагає відповідач, законодавчо не передбачена. На думку позивача, дії відповідача щодо вимагання уточнюючих довідок для призначення позивачу пенсії та інших додаткових документів є порушенням конституційних прав позивача, отже просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пільгової пенсії, як трактористу - машиністу;

- зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, як трактористу - машиністу на підставі п. "в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 02.04.2018.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року позовні вимоги задоволені частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Управління, оформлене протоколом № 6 від 15.06.2018 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії на підставі п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язано Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.04.2018 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції не врахував фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спірних правовідносин, а саме не надав оцінку тому, що право на пенсію на пільгових умовах поширюється на осіб, які відповідають певним критеріям, зокрема постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Враховуючи те, що у професійно-класифікаційній системі назва професії «механіхатор» відсутня, позивач права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не має.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач висловив згоду з рішенням суду першої інстанції та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 02.04.2018 позивач звернувся до Управління з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», надавши довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце проживання, заяву про призначення/перерахунок пенсії, паспорт/посвідку, трудову книжку або документи про стаж, військовий квиток (НОМЕР_1), диплом (свідоцтво про навчання) (довідка №42 від 30.05.2017), довідку про прийняття на роботу (навчання) (№01-57/101 від 18.12.2017, №15 від 27.03.2018), довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників (№14 від 27.03.2018, № 3 від 29.10.2017, №1 від 27.03.2018, №31 від 27.03.2018, №42 від 30.05.2017) (а.с.73, 73 на звороті).

Рішенням Управління, яке оформлене протоколом №6 від 15.06.2018 та зареєстровано за вих. №4998/03-22/3с, позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, як трактористу-машиністу відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вказане рішення отримано позивачем 10.07.2018 (а.с.70-71).

В обґрунтування свого рішення відповідач посилається на те, що у трудовій книжці позивача відсутні записи, що позивач працював повний робочий день трактористом-машиністом, а також на те, що деякі періоди роботи трактористом-машиністом, які наявні у довідках, що уточнюють особливий характер роботи, неможливо зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії, як трактористу-машиністу, через не підтвердження зазначених періодів первинними документами господарств, де позивач працював.

Отже, спірним при розгляді даної справи є правомірність не зарахування відповідачем ОСОБА_1 до пільгового стажу періодів роботи з 01.01.1985 по 31.12.1993 та з 01.01.1995 по 31.12.1998, оскільки у трудовій книжці позивача відсутні записи, що позивач працював повний робочий день трактористом-машиністом.

Згідно записів трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_1 у період з 13.11.1980 по 14.03.2000 працював механізатором в колгоспі «Більшовик» (а.с.75-80).

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 основною цивільною спеціальністю позивача є «тракторист» (а.с.81).

08.08.1987 позивачем отримано посвідчення тракториста - машиніста серії НОМЕР_2 (а.с.118).

Спілка селянських (фермерських) господарств сільгоспкооперативів і малих підприємств «Більшовик» є правонаступником колгоспу «Більшовик» Сватівського району Луганської області на основі рішення загальних зборів №3 від 15.11.2004 (а.с.94).

З пояснень голови Спілки селянських (фермерських) господарств сільгоспкооперативів і малих підприємств «Більшовик» вбачається, що накази про призначення на посаду ОСОБА_1 за 1980, 1983 роки знаходяться на збереженні в архівній установі Сватівського району. Табелі обліку робочого часу, дорожні листи тракториста - машиніста ОСОБА_1 та відомості про закріплену за ним сільськогосподарську техніку у господарстві не збереглися, так як термін зберігання таких документів складає 3 роки (а.с.87).

З довідки КУ Нижньодуванської селищної ради «Трудовий архів територіальних громад Сватівського району» № 05-11/223 від 08.08.2018 вбачається, що документи від колгоспу «Більшовик» до трудового архіву на зберігання не надходили (а.с.134).

Згідно з довідкою Спілки селянських (фермерських) господарств сільгоспкооперативів і малих підприємств «Більшовик» № 15 від 27.03.2018 вбачається, що позивачем у 1985 році вироблено 352 трудоднів, у 1986 році - 331 трудоднів, у 1987 році - 330 трудоднів, у 1988 році - 324 трудоднів, у 1989 році - 339 трудоднів, 1990 році - 319 трудоднів, у 1991 році - 364 трудоднів, у 1992 році - 355 трудоднів, у 1993 році - 355 трудоднів, у 1995 році - 348 трудоднів, у 1996 році - 344 трудодні, у 1997 році - 302 трудодні, у 1998 році - 311 трудодні (а.с.88).

З довідки Спілки селянських (фермерських) господарств сільгоспкооперативів і малих підприємств «Більшовик» № 14 від 27.03.2018 вбачається, що ОСОБА_1 у період з 01.01.1983 по 14.03.2000 виконував роботи, пов'язані з виробництвом сільськогосподарської продукції за професією, посадою тракторист - машиніст, що також підтверджується довідкою від 27.03.2018 № 02-16/125 (а.с.35,89).

В розрахунково-платіжних відомостях «Більшовик» за період з 01.01.1991 по 31.12.1993 та з 01.01.1995 по 31.12.1998 відсутні записи професії, посади ОСОБА_1 (довідка № 16 від 27.03.2018) (а.с.92).

Розрахункова-платіжна відомість «Більшовик» за 1997 рік відсутня (довідка від 27.03.2018 №8) (а.с.93).

Дані, який трактор був закріплений за період роботи в кооперативі «Більшовик», відсутні (довідка № 13 від 27.03.2018) (а.с.96).

Згідно з протоколом №2 засідання ради кооперативу від 10.02.1997 постановлено внести запис в трудову книжку механізатора ОСОБА_1, оскільки його переведено бригадиром.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання пільгового пенсійного забезпечення окремих категорій сільського господарства врегульовано нормами ст. 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058- IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) та п. «в» ст. 13 Закону № 1788-XII встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2004 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення № 7 від 20.01.1992.

Так, відповідно до роз'яснення, до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу.

Найменування професій працівників визначаються у відповідності із Класифікатором професій та Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, до набуття чинності яких застосовувались Загальносоюзний класифікатор професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів та Єдиний тарифно-кваліфікаційний довідник робіт та професій робітників.

Аналіз Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт і професій робітників не виявив будь-якого свідчення щодо наявності у професійно-класифікаційній системі назви професії «механізатор».

У Загальносоюзному класифікаторі професій робітників, посад службовців та тарифних розрядів (далі - Загальносоюзний класифікатор), затвердженому постановою Державного комітету СРСР із стандартів від 27.08.1986 року № 016 (застосовувався в Україні відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.09.1991 року №1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства СРСР до 1995 року), та Національному класифікаторі України ДК 003:2010 «Класифікатор професій» (далі - Класифікатор професій), затвердженому наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року № 327 (перевидання Класифікатора професій 1995 та 2005 років), професійна назва роботи «механізатор» також відсутня.

Водночас, у Загальносоюзному класифікаторі містилась професійна назва роботи «тракторист-машиніст сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва» з кодом 19205 і в чинному Класифікаторі професій зазначена назва професії виписана аналогічно з кодом 8331.

Отже, у професійно-класифікаційній системі назва професії «механізатор» відсутня.

Згідно п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Згідно з п.2.14 Інструкції про ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції і Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 року № 58 (в редакції від 29.07.1993), у графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Єдиній державній класифікацій професій всіх категорій працівників на підставі міжнародних стандартів".

Порядок виправлення неправильних чи неточних записів, внесених до трудової книжки, визначено пунктами 2.6, 2.8 - 2.10 цієї Інструкції, зокрема у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, виправлення виконує роботодавець, який зробив відповідний запис. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідовано, відповідний запис робить правонаступник і засвідчує печаткою та підписом, а в разі відсутності правонаступника - вищестояща організація, якій було підпорядковане підприємство, а в разі її відсутності - облархів, держархів м. Києва, держархів м. Севастополя і держархів при Раді міністрів Криму.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Спілка селянських господарств сільськогосподарських кооперативів та малих підприємств «Більшовик» перебуває в стані припинення за судовим рішенням, та на сьогодні не є ліквідованим.

Позивач до роботодавця чи відповідних установ щодо виправлень записів, внесених до трудової книжки, щодо назви його професії «механізатор», не звертався.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із пунктом 20 Порядку, який затверджено постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Суд не може прийняти в якості належного та допустимого доказу довідку Спілки селянських (фермерських) господарств сільгоспкооперативів і малих підприємств «Більшовик» № 14 від 27.03.2018, з якої вбачається, що ОСОБА_1 у період з 01.01.1983 по 14.03.2000 виконував роботи, пов'язані з виробництвом сільськогосподарської продукції за професією, посадою тракторист - машиніст, що також вбачається з довідки від 27.03.2018 № 02-16/125 (а.с.35,89), оскільки в матеріалах справи маються інші докази, які спростовуються факти, викладені у вищевказаних довідках. Зокрема, довідка № 16 від 27.03.2018, де зазначено, що в розрахунково-платіжних відомостях «Більшовик» за період з 01.01.1991 по 31.12.1993 та з 01.01.1995 по 31.12.1998 відсутні записи професії, посади ОСОБА_1 (а.с.92), довідка № 13 від 27.03.2018, де зазначено, що дані, який трактор був закріплений за період роботи в кооперативі «Більшовик» за позивачем відсутні (а.с.96).

Суд, також враховує ту обставину, що строк зберігання документів, зокрема табеля використання робочого часу, облікові та дорожні листи тракториста-машиніста, згідно наказу головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України «Про затвердження переліку типових документів» №41 від 20.07.1998 року становить 3 роки. Отже, первинних документів позивач не мав можливості надати відповідачу.

Пунктом 18 Порядку №637 встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку (тобто з причин стихійного лиха), трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Зазначена норма не містить обмежень щодо підтвердження показами свідків пільгового стажу.

З п.2 вищевказаного порядку вбачається, що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідачем при прийнятті рішення, яке оформлене протоколом № 6 від 15.06.2018 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії на підставі п. "в" ст. 13 Закону №1788-XII, не було дотримано вимог Порядку №637 щодо підтвердження трудового стажу позивача на підставі показань свідків. До того ж, матеріали справи не містять запитів Пенсійного органу з даного питання до правонаступника підприємства, на якому працював позивач.

Суд зазначає, що Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, а саме визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пільгової пенсії, як трактористу-машиністу, суд вважає, що в даному випадку вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії є процесом реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою настання будь-яких негативних наслідків для особи.

На думку суду, правові наслідки для позивача тягне акт індивідуальної дії - рішення Управління, оформлене протоколом № 6 від 15.06.2018 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії на підставі п. "в" ст. 13 Закону №1788-XII, а тому ефективним способом захисту порушеного права є саме визнання протиправним та скасування вказаного рішення.

Стосовно обраного позивачем способу захисту у вигляді зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу на підставі п. "в" ст. 13 Закону №1788-XII з 02.04.2018, суд зазначає наступне.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він дійсно працював трактористом-машиністом, при цьому відповідачем при винесенні рішення не було дотримано вимоги постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.93 №637 щодо підтвердження трудового стажу позивача на підставі показань свідків, а тому на момент розгляду справи неможливо зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу на підставі п. "в" ст. 13 Закону №1788-XII з 02.04.2018.

Але, з практики Європейського суду слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, спірним питанням є призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, та з урахуванням дискреційних повноважень Пенсійного органу на прийняття рішення суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з застосуванням положень статті 245 КАС України, шляхом обрання належного способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права, а саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.04.2018 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням висновків суду.

Таким чином, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 195, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року у справі № 1240/2174/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 06 грудня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді А.А. Блохін

О.О. Шишов