Справа № 2а-0870/922/11
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2018 року

Київ

справа №2а-0870/922/11

адміністративне провадження №К/9901/32728/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2017 року (суддя І.Ю. Богданенко) у справі № 2а-0870/922/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Публічне акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (далі - позивач, ПАТ «ЗАлК») звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач, контролюючий орган, Офіс великих платників податків ДФС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12 серпня 2010 року № /0, від 9 вересня 2010 року № /1, від 18 листопада 2010 року № /2, якими зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 149 678,00 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

3. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2017 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «ЗАлК» у повному обсязі.

4. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2017 року ПАТ «ЗАлК» повернуто апеляційну скаргу на підставі частини третьої статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом апеляційної інстанції).

5. Рішення апеляційного суду мотивоване невиконанням позивачем вимог ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху, у зв'язку з несплатою позивачем судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погодившись із судовим рішенням апеляційної інстанції, ПАТ «ЗАлК» подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2017 року, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

7. У касаційній скарзі ПАТ «ЗАлК» посилається на те, що судом апеляційної інстанції при винесенні рішення не було враховано, що позивачем було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2017 року у справі № 2а-0870/922/11 у повному обсязі та відповідно до вимог встановлених підпунктом «б» пункту 1 статті 3 Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-93 (у редакції, що діяла на момент звернення ПАТ «ЗАлК» із позовною заявою до суду першої інстанції) та Законом України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8 липня 2011 року (у редакції Закону, що діяла на момент прийняття рішення судом апеляційної інстанції), тоді як суд апеляційної інстанції в ухвалі від 6 вересня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху помилково визначив розмір судового збору за подання апеляційної скарги - 1 646,46 грн, а тому суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованих висновків та прийняв рішення з порушенням норм процесуального права.

8. Відповідачем відзиву (заперечень) на касаційну скаргу надано не було.

9. Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 3 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Кодекс адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом апеляційної інстанції):

10.1. Частина третя статті 189.

До апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

10.2. Пункт 1 частини третьої статті 108.

Позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху;

10.3. Частина 6 статті 187.

До апеляційної скарги додаються її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. До апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору, а також копії доданих до неї письмових матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

11. Декрет Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-93 (у редакції, що діяла на момент звернення ПАТ «ЗАлК» із позовною заявою до суду першої інстанції):

11.1. Підпункти «а», «б» пункту 1 статті 3.

Із заяв і скарг, що подаються до суду, та за видачу судом копій документів: із позовних заяв - 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; із скарг за неправомірні дії органів державного управління і службових осіб, що ущемляють права громадян - 0,2 неоподатковуваного органів державного управління мінімуму доходів громадян і службових осіб, що ущемляють права громадян.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

12. Приписи частини третьої статті 189 та пункту 1 частини третьої статті 108 Кодекс адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом апеляційної інстанції) є імперативними та зобов'язують суд у разі якщо скаржником у зазначений строк не буде усунуто недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, повернути скаржнику таку апеляційну скаргу.

13. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «ЗАлК» залишено без руху та надано п'ятнадцятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги. Апеляційна скарга ПАТ «ЗАлК» була залишена без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом апеляційної інстанції), а саме - позивачем до апеляційної скарги не було додано документ про сплату судового збору у розмірі 1 646,46 грн, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги, встановленого Законом України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8 липня 2011 року (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом апеляційної істанції).

14. Копію ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху позивачем отримано 11 вересня 2017 року, що ним не заперечується

15. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2017 року, апеляційну скаргу ПАТ «ЗАлК» було повернуто позивачу.

16. Доводи ПАТ «ЗАлК» щодо сплати ним судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі та відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» та підпункту «б» пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» (у редакції, що діяла на момент звернення ПАТ «ЗАлК» із позовною заявою до суду першої інстанції), колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у підпункті «б» пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», на який посилається позивач, визначено коло суб'єктів звернення до суду першої інстанції та предмет їх звернення на який встановлювався розмір державного мита - 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а саме - громадяни, із скаргами за неправомірні дії органів державного управління і службових осіб, що ущемляють їх права. Оскільки, у справі, що розглядається, позивачем є юридична особа, яка заявила позовну вимогу майнового характеру, то розмір судового збору, який необхідно сплатити позивачу за подання апеляційної скарги, вираховується з врахуванням положень Закону України «Про судовий збір» та саме підпункту «а» пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» (у редакції, що діяла на момент звернення ПАТ «ЗАлК» із позовною заявою до суду першої інстанції), яким визначено, що за подання позовної заяви встановлювалася ставка державного мита у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine) від 14 жовтня 2010 року). За практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою. Тобто, адміністративними позовами майнового характеру є вимоги щодо протиправності рішень про визначення грошових зобов'язань платників податків, про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, про стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій тощо. Таким чином, звернені до суду вимоги про скасування рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими.

17. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для повернення апеляційної скарги ПАТ «ЗАлК», колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованих висновків про наявність підстав для повернення позивачу апеляційної скарги, оскільки ПАТ «ЗАлК» за період з 6 вересня 2018 року по 6 жовтня 2018 року не було здійснено доплату по судовому збору за подання апеляційної скарги у справі № 2а-0870/922/11 у сумі 1 642,72 грн, а також не було надіслано жодних заяв та документів на виконання вимог ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2017 року про залишення апеляційної скарги ПАТ «ЗАлК» без руху.

Відповідно до частини шостої статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом апеляційної інстанції) до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору. Тобто, надання особою доказу щодо сплати судового збору є її обов'язком згідно з положеннями Кодексу адміністративного судочинства України. Судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на 6 жовтня 2017 року вимоги ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2017 року позивачем виконані не були.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

18. Таким чином, оскільки позивачем вимоги ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2017 року виконані не були, колегія суддів приходить до висновку, що у суду апеляційної інстанції були наявні підстави для повернення апеляційної скарги позивачу відповідно до частини третьої статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом апеляційної інстанції).

19. З огляду на зазначене, враховуючи частину третю статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом апеляційної інстанції) колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2017 року слід залишити без задоволення.

20. Відповідно до пункту 1 частини першої статі 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

21. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статі 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2017 року у справі № 2а-0870/922/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду