Справа № 2340/3764/18
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року справа № 2340/3764/18

12 годин 10 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 2340/3764/18

за позовом ОСОБА_1 (вул. Красіна, 6, с. Прищепівка, Новомиргородський район, Кіровоградська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) [позивач не прибув]

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідач не прибув]

третя особа: управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області (вул. Б.Вишнивецького, 36, м. Черкаси, 18000, реєстраційний номер облікової картки платника податків 38031150) [представник третьої особи не прибув]

про зобовязання вчинити дії, прийняв рішення.

19.09.2018 ОСОБА_1, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа: управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області, просить: зобовязати управління Пенсійного фонду України в Черкаській області сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у Черкаській області подання про повернення сплаченого збору у сумі 7480 грн. на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.01.2017 позивачем було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений нотаріусом ОСОБА_2 та зареєстрований у реєстрі за № 159 згідно якого позивачем було придбано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» однією з підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії є не внесення встановлених законодавством платежів, пов'язаних з її вчиненням особою, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, тому позивач повинен був сплатити збір на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 % від вартості обєкта купівлі-продажу, що становить 7480 грн., що підтверджується квитанцією від 18.01.2017 № ПН9810С1, не враховано те, що житло позивачем придбавалось вперше. Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.07.1997 № 400/97-ВР (далі Закон № 400/97) встановлює винятки щодо платників збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Позивач зазначає, що 17.04.2018 звернувся до відповідача з вимогою повернути безпідставно сплачені кошти. Проте, листом від 27.04.2018 № 15872/08-02 відповідач відмовив, зазначивши про відсутність підстав для повернення коштів у звязку із неможливістю встановити чи купувалось позивачем житло до 2013 року. Позивач вважає дії відповідача протиправними у контексті визнання позивача платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у звязку з чим звернувся за судовим захистом. Позивач у судове засідання 05.12.2018 не прибув, звернувся до суду із заявою від 03.12.2018 про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач позов не визнав, 30.10.2018 подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.63-64), де зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області вважає позов таким, що не належить задоволенню з огляду на те, що відсутній механізм перевірки інформації чи вперше особа придбала нерухомість, не існує єдиної бази, за допомогою якої можливо визначити первинне придбання нерухомого майна особою, а також не існує органу, компетентного надавати відомості щодо підтвердження обставин первинного придбання житла. Відповідно до розяснення відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби головного управління юстиції в Черкаській області Державний реєстр речових прав на нерухоме майно заповнюється заявним підходом та містить відомості лише про зареєстровані з 01.01.2013 права, субєктів та обєкти нерухомого майна. Враховуючи факт неповних відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позитивно вирішити питання про повернення сплаченого збору на обовязкове пенсійне страхування як особі, що придбала нерухоме майно вперше Управління не має можливості, у звязку з чим у задоволенні позову просить відмовити. Представник відповідача у судове засіданні 05.12.2018 не прибула, 07.11.2018 звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності (а.с.70).

Третя особа у судове засідання свого представника не направила, звернулася до суду з поясненнями, відповідно до яких підтвердила фактичне надходження коштів 18.01.2017 від платника ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на рахунок державного бюджету № 0002, ККБД 24140500 «збір з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна» коштів у сумі 7480 грн., згідно з квитанцією від 18.01.2017 № ПН9810С1. Розгляд справи просила здійснити без участі представника третьої особи (а.с.68-69).

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що неявка осіб, які беруть участь у справі не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду та відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на таке.

Конституцією України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 18.01.2017 ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбав у власність квартиру № 46 у будинку № 153 за адресою вул. Пушкіна, м. Черкаси (а.с.36). Позивачем згідно з квитанцією від 18.01.2017 № ПН 9810С1 сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості у сумі 7480 грн. (а.с.35)

17.04.2018 позивач звернувся до ГУПФУ в Черкаській області із заявою щодо повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 7480 грн. Заява мотивована тим, що зазначена квартира є першим нерухомим майном, придбаним позивачем (а.с.40).

Листом ГУПФУ в Черкаській області від 27.04.2018 №15872/08-02 позивача повідомлено про відсутність підстав для повернення зазначеного збору у звязку з тим, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно (а.с.41).

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо відсутності підстав для повернення сплаченого збору на обов'язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, суд зазначає про таке.

Згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі Закон № 400/97) платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України. Згідно пункту 14.1.129 статті 14 Податкового кодексу України обєкти житлової нерухомості будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки. Пунктом 8 частини 1 статті 2 Закону № 400/97 передбачено, що об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена у договорі купівлі-продажу такого майна. Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом № 400/97 врегульовано Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою КМУ від 03.11.1998 № 1740 (далі Порядок № 1740). Згідно з абзацом 1 пункту 15-1 Порядку № 1740 збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, що придбавають нерухоме майно у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Відповідно до пункту 15-3 Порядку нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Судом враховано, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідачем не надано доказів на спростування того, що позивачем 18.01.2017 уперше придбано житло за договором купівлі-продажу нерухомого майна, у звязку з чим збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплаті не належав.

Згідно Кодексу адміністративного судочинства України (частини 1 статті 77) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (частини 2 статті 77) у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що у даній справі, будь-яких належних та допустимих доказів, що би спростовували твердження позивача про придбання житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за позивачем будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у позивача права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано, а судом не встановлено.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись у провину особі, оскільки неякісне правове регулювання правовідносин, не визначення порядку і процедур виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи безпідставного обмеження прав громадян та/або покладання незаконних обовязків.

У постанові від 03.07.2018 у справі №819/33/17 (ЄДРСР 75082506) Верховний Суд дійшов висновку, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у рішенні від 20.05.2010 у справі Lelas проти Хорватії, 55555/08 застосування принципу «належного урядування» передбачає, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме органами державної влади не виконано обов'язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло би юридичній визначеності у правовідносинах, що зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності та/або неякісного правового регулювання мають покладатися саме на державу. Твердження відповідача про неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше, як на підставу для відмови позивачу у поверненні сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна є необґрунтованими.

З огляду на принцип змагальності позивачем надано та судом оцінено: договір купівлі-продажу придбання у власність обєкта житлової нерухомості квартири (а.с.36-37), відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно тих, хто має з позивачем одне і те ж прізвище, імя і по батькові (а.с.43-47), архівну довідку БТІ від 16.11.2018 №464 (а.с.81) щодо дарування глинобитного житлового будинку, посвідченого нотаріусом 19.06.1998(а.с.79-80), інформацію про те, що обласне бюро технічної інформації надає довідки щодо майна за вказаним адресом, а не власником(а.с.78).

Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок № 787). Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою КМУ від 15.04.2015 № 215 казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на Управління ПФУ покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Враховуючи встановлені обставини та досліджені під час розгляду справи докази, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачеві у поверненні сплаченого збору з операцій придбавання (купівлі продажу) нерухомого майна, що не належав сплаті, діяв не у межах повноважень, не у спосіб та не з метою, з якою ці повноваження надано, оскільки Законом №400/97 прямо передбачено винятки у сплаті збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна осіб, які придбавають житло вперше, у звязку з чим ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобовязання управління Пенсійного фонду України в Черкаській області сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у Черкаській області подання про повернення сплаченого збору у сумі 7480 грн. на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп., згідно квитанції від 06.09.2018 №0.0..1 (а.с.2), суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат, що складаються із суми сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 2, 4, 6-14, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ) сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у Черкаській області подання про повернення ОСОБА_1 (вул.Красіна, 6, с. Прищепівка, Новомиргородський район, Кіровоградська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) сплаченого збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна у сумі 7480 грн. (сім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь ОСОБА_1 (вул.Красіна, 6, с. Прищепівка, Новомиргородський район, Кіровоградська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати із сплати судового збору у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5. пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [вул. Красіна, 6, с. Прищепівка, Новомиргородський район, Кіровоградська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1];

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області [вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ];

третя особа: управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області [вул. Б.Вишнивецького, 36, м. Черкаси, 18000, реєстраційний номер облікової картки платника податків 38031150].

Повне судове рішення складено 05.12.2018.

Суддя Л.В. Трофімова