Справа № 817/608/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 рокуЛьвів№857/1489/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі №817/608/18, винесене головуючим суддею Комшелюк Т.О., проголошене о 12:03 год у м. Рівне, повний текст судового рішення складений 15.05.2018р., за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішень про застосування штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень про застосування фінансових санкцій та податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем 25.01.2018р. була проведена фактична перевірка з питань дотримання вимог законодавства в сфері обігу підакцизних товарів фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 в кафетерії за адресою: АДРЕСА_1 в період з 19.01.2018 року терміном 10 днів. На підставі висновків акту перевірки прийняті рішення про застосування фінансових санкцій за роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензії та податкове повідомлення-рішення за порушення норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Позивач не погоджується із вказаними рішеннями та стверджує, що вказані рішення винесені всупереч податковому законодавству, оскільки документи на товар були наявні в повному обсязі, тобто ним здійснювався належний облік товарів. Крім того, відповідач, прийнявши два рішення про застосування фінансових санкцій, двічі притягнув позивача до відповідальності за одне і теж правопорушення, що є порушенням ст.61 Конституції України.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління ДФС у Рівненській області про застосування фінансових санкцій від 08 лютого 2018 року №, № в повному обсязі. В задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 08 лютого 2018 року № відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню, оскільки судом не було взято до уваги додані до позовної заяви копії видаткових та товарно-транспортних накладних на товар, що були додані до позовної заяви та містяться у матеріалах справи, повний перелік та найменування яких було відображено в акті перевірки №9/17-00-40/324510873 від 26.01.2018 року, у тому числі не було враховано зазначених документів при прийнятті оскаржуваної постанови у частині відмови у скасуванні податкового повідомлення - рішення № від 08.02.2018 року, що свідчить про неповноту з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Більше того, судом було зроблено хибні висновки про відсутність Книги обліку доходів і витрат, у зв'язку з попаданням її копії до позовної заяви та у судове засідання, є порушенням порядку ведення обліку товарів. Постанова суду про відмову у скасуванні податкового повідомлення - рішення № від 08.02.2018 року була також мотивована тим, що на час проведення перевірки у ФОП ОСОБА_1 за місцем реалізації та зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів була відсутня книга обліку товарів (робіт, послуг) та супровідні документи на товари, що перебували в реалізації, а також відсутність заперечень Позивача проти висновків акта перевірки, поданих в контролюючих орган за основним місцем обліку платника податків. При цьому, суд у оскаржуваній постанові зазначив, що облік товарних запасів є бухгалтерською категорією, тому порядок ведення обліку товарних запасів здійснюється на підставі норм законодавства, що регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку. Документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, товарно-транспортні накладні тощо. Порушенням встановленого порядку ведення бухгалтерського обліку є відсутність таких первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей. Облік надходження товару від постачальників здійснюється на підставі накладних, товарно-транспортних накладних та інших первинних документів, що засвідчують рух товарів та слугують підставою для їх оприбуткування у бухгалтерському та податковому обліку платника. Тобто серед документів, які підтверджують облік товарів суд виділив лише накладні та товарно-транспортні накладні на товар та припустився до безпідставного відхилення доводів Позивача стосовно наявності документів на весь товар, перелік якого зазначено в акті перевірки. Просить рішення суду першої інстанції частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує наступне. 25.01.2018р. відповідачем проведено фактичну перевірку позивача з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами. В ході проведення перевірки відповідачем встановлено, що в реалізації знаходились алкогольні напої та тютюнові вироби, на які відсутні супровідні облікові документи, що свідчить про не ведення обліку товарних запасів у встановленому законом порядку, а саме: відсутні накладні на 129 пляшок алкогольних напоїв в асортименті на загальну суму 5565,00 грн. та 339 пачок тютюнових виробів в асортименті на загальну суму 9038,62 грн., які описані в додатку №1 до акту перевірки. Крім того, від час проведення аналізу АІС «Податковий блок» - «Аналітична система» - «Чеки» виявлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснював реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів в період з 21.10.2017 року по 26.10.2017 року без наявності ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, а саме: здійснено реалізацію 145 пляшок алкогольних напоїв в асортименті на загальну суму 2827грн. та 87 пачок цигарок в асортименті на загальну суму 2233,50грн. (перелік зазначений в додатку до акту (номер бланку 000106) перевірки №2 Витяг з АІС «Податковий блок» - «Аналітична система» - «Чеки»).

08.02.2018 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на сумі 29207,24грн.

08.02.2018 відповідачем прийняте рішення № про застосування фінансових санкцій за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії, що є порушенням ч. 14 ст. 15 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями), яким до позивача застосована фінансова санкція у вигляді штрафу в сумі 17000грн.

08.02.2018 відповідачем прийняте рішення № про застосування фінансових санкцій за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії, що є порушенням ч. 14 ст. 15 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями), яким до позивача застосована фінансова санкція у вигляді штрафу в сумі 17000грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково, рішення від 08.02.2018 за №, №, якими позивача притягнуто до відповідальності за роздрібну торгівлю алкогольними та тютюновими виробами без наявності відповідних ліцензій у вигляді штрафних санкцій на загальну суму 34000грн. визнав протиправними та скасував з тих підстав, що відповідач, в даному випадку, мав прийняти одне рішення про застосування фінансових санкцій до позивача за порушення останнім вимог ч.14 ст.15 Закону №481 на суму 17000грн., натомість, відповідачем прийняті два рішення, якими позивача притягнуто до відповідальності та застосовані штрафні санкції як за кожне окреме порушення, що є неприпустимим та суперечить положенням ст.61 Конституції України, відповідно до якого його ніхто не можу бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Що стосується податкового повідомлення-рішення від 08.02.2018 №, яким застосовано до позивача штрафні санкції за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на суму 29207,24грн., то таке є правомірним, оскільки висновки акту перевірки щодо відсутності по місцю реалізації та зберігання алкогольних напоїв книги обліку придбання товарів (робіт, послуг) та супровідних документів на товари, що перебували в реалізації є обґрунтованими та підтвердженими належними і допустимими доказами.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфери торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Облік товарних запасів є бухгалтерською категорією, тому порядок ведення обліку товарних запасів здійснюється на підставі норм законодавства, що регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку. Документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, товарно-транспортні накладні, тощо. Відповідно, порушенням встановленого порядку ведення бухгалтерського обліку є відсутність таких первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей. Облік надходження товару від постачальників здійснюється на підставі накладних, товарно-транспортних накладних та інших первинних документів, що засвідчують рух товарів та слугують підставою для їх оприбуткування у бухгалтерському та податковому обліку платника.

Відповідно до норм п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Із акту перевірки слідує, що на час її проведення, по місцю реалізації та зберігання алкогольних напоїв була відсутня книга обліку придбання товарів (робіт, послуг) та супровідні документи на товари, що перебували в реалізації.

Позивачем до матеріалів позовної заяви були долучені документи на підтвердження походження товару, а в судовому засіданні як суду першої інстанції, так і апеляційної інстанції, позивач пояснював, що ці документи він забрав додому з метою їх впорядкування та проведення обліку товарів. Проте, книгу обліку доходів та витрат позивач суду не надав, що свідчить про її відсутність.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що облікові документи що підтверджують походження товару мають знаходитися за місцем їх реалізації.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, позивач не був позбавлений права після закінчення перевірки і до прийняття рішення за наслідками перевірки надати документи, що підтверджують показники податкової звітності, які не були надані під час перевірки, а відповідач має врахувати такі документи під час розгляду питання про прийняття рішення. Однак, жодних заяв чи клопотань з приводу надання таких документів позивач відповідачу не подавав. Доказів наявності таких заяв чи клопотань до матеріалів справи також не представлено.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно ч. 86.7 ст. 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки, він має право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акту.

Позивач пояснив, що будь-яких зауважень чи заперечень проти висновку акту перевірки ним не подавались, оскільки він не знав про вказану норму права. Суд критично оцінює такі посилання позивача, оскільки незнання законодавства не звільняє від відповідальності за його порушення.

Твердження позивача про те, що відповідачем не доведений факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів судом до уваги не береться з огляду на те, що такий факт підтверджений наявністю доказів, а саме: витягом із «Аналітичної системи» - «Чеки», відповідно до якого вбачається продаж зазначених товарів та проведення операцій через РРО.

На момент перевірки по місцю реалізації та зберігання алкогольних напоїв була відсутня Книга обліку придбання товарів ( робіт, послуг) та супровідні документи на товари, що перебувала в реалізації. Позивачем такі не були надані при проведенні перевірки, а також в подальшому, докази ведення належним чином обліку товарів (алкогольних напоїв та тютюнових виробів), що реалізовувались у магазині.

Враховуючи наведене, доводи апелянта про відсутність порушень щодо ведення обліку товарів є безпідставними та необґрунтованими, крім цього з врахуванням пояснень апелянта про те, що документи він забрав додому з метою їх впорядкування та проведення обліку товарів.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що висновки акту перевірки щодо відсутності по місцю реалізації та зберігання алкогольних напоїв книги обліку придбання товарів (робіт, послуг) та супровідних документів на товари, що перебували в реалізації є обґрунтованими та підтвердженими належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 08.02.2018 №, яким застосовано до позивача штрафні санкції за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на суму 29207,24грн. є правомірним та скасуванню не підлягає.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі №817/608/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст постанови складено 06.12.2018р.