Справа № 826/1352/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2018 року

м. Київ

справа №826/1352/13-а

касаційне провадження №К/9901/4338/18

№К/9901/4334/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» та Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.08.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014 у справі № 826/1352/13-а за позовом Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Дочірня компанія «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулась до суду з позовом до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.03.2012 № , від 07.03.2012 № , від 07.03.2012 № , від 07.03.2012 № , від 07.03.2012 № , від 07.03.2012 № , від 07.03.2012 № , від 07.03.2012 № .

Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 19.08.2013 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 07.03.2012 № у частині нарахування штрафу в розмірі 800405,92 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13.03.2014 залишив постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.08.2013 без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» (правонаступник Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України») оскаржило їх у касаційному порядку.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.08.2013, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» (правонаступник Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України») посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: пункту 87.9 статті 87, статей 95, 126, 260, 263, 265 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статей 9, 70, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).

Зокрема, зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про правомірність нарахування органом доходів і зборів штрафних санкцій у зв'язку із застосуванням до своєчасно сплачених рентних зобов'язань правил пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Гадяцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постановлені у справі судові рішення в частині задоволення позову та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Мотивуючи свої вимоги відповідач наголошує на порушенні судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме: статей 8, 19, 92 Конституції України, пункту 49.20 статті 49, пункту 57.1 статті 57, пунктів 260.5, 260.7 статті 260 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статей 7, 9, 86, 138, 159, 163 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).

При цьому наголошує, що перенесення граничного строку подання податкової декларації з вихідного дня на наступний робочий день не продовжує строк сплати визначеного в цій декларації податкового зобов'язання.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем здійснено документальну невиїзну перевірку Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» з питання своєчасності сплати самостійно визначених грошових зобов'язань з рентної плати за нафту, природний газ і газовий конденсат та з плати за користування надрами по Гадяцькому, Куличихинському, Тимофіївському, Валюхівському, Римарівському родовищах та по Підлісківській площі протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за період з 01.01.2011 по 14.01.2012, результати якої оформлено актом від 24.02.2012 № 20/15-30019775.

За її наслідками Гадяцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області дійшла висновку про порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) внаслідок несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов'язань з рентної плати за нафту, природний газ, газовий конденсат та плати за користування надрами по Гадяцькому, Куличихинському, Тимофіївському, Валюхівському, Римарівському родовищах та по Підлісківській площі, а саме: сума погашеної заборгованості із затримкою до 30 календарних днів становить 89176726,35 грн., сума погашеної заборгованості із затримкою більше 30 календарних днів складає 231297089,37 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки органом доходів і зборів 07.03.2012 прийнято податкові повідомлення-рішення: № , згідно з яким визначено штраф у сумі 5662930,93 грн.; № , згідно з яким визначено штраф у розмірі 1833093,96 грн.; № , згідно з яким визначено штраф у сумі 4347460,64 грн.; № , згідно з яким визначено штраф у розмірі 2434472,06 грн.; № , згідно з яким визначено штраф у сумі 34563500,74 грн.; № , згідно з яким визначено штраф у розмірі 3770429,77 грн.; № , згідно з яким визначено штраф у сумі 1685420,55 грн.; № , згідно з яким визначено штраф у розмірі 879376,85 грн.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 260.5 статті 260 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що платник протягом 20 календарних днів після закінчення податкового (звітного) періоду подає податковий розрахунок органу державної податкової служби: за місцезнаходженням ділянки надр, межі якої визначені в отриманому платником спеціальному дозволі на користування надрами для видобування (у тому числі під час геологічного вивчення) вуглеводневої сировини, у разі розміщення такої ділянки в межах території України; за місцем перебування на обліку як платника податків і зборів у разі розміщення ділянки надр, межі якої визначено в отриманому платником спеціальному дозволі на користування надрами для видобування (у тому числі під час геологічного вивчення) вуглеводневої сировини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

За правилами пункту 260.7 статті 260 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сума податкових зобов'язань з рентної плати, визначена у податковому розрахунку за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такого податкового розрахунку з урахуванням фактично сплачених авансових внесків.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

При цьому згідно з пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, незалежно від визначеного платником податку призначення платежу, у разі наявності в нього податкового боргу, сума такого платежу у розмірі податкового боргу зараховується на погашення цього податкового боргу.

Вирішуючи питання про правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення рішення від 07.03.2012 № , судові інстанції встановили, що позивачем подано до органу доходів і зборів податкові розрахунки з рентної плати № , № , № , № , № , № за серпень 2011 року та самостійно визначено до сплати суму податкового зобов'язання в розмірі 10514298,66 грн. З урахуванням наявної переплати сума податкових зобов'язань до сплати склала 10506086,22 грн., що відображено в картці особового рахунку платника.

Згідно з податковими розрахунками позивача з рентної плати за природний газ за вересень 2011 року останнім самостійно визначено до сплати податкове зобов'язання в розмірі 11231232,01 грн.

Однак, протягом граничного строку сплати узгоджених грошових зобов'язань самостійно визначені податкові зобов'язання за серпень та вересень 2011 року Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» сплачені не були.

22.12.2011 позивачем згідно з платіжним дорученням № 99 здійснено платіж з рентної плати за природний газ у сумі 12634400,47 грн. за жовтень 2011 року, що органом доходів і зборів відображено в картці особового рахунку платника та на підставі пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), враховуючи наявність у позивача податкового боргу із рентної плати за газ за серпень 2011 року, частину цього платежу зараховано в рахунок податкового боргу з рентної плати за газ за серпень 2011 року, тобто в порядку черговості виникнення такого податкового боргу.

23.12.2011 Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» відповідно до платіжного доручення № 158, яке проведено банком 26.12.2011, здійснено перерахування до бюджету податкових зобов'язань з рентної плати за газ за вересень 2011 року в розмірі 11411516,36 грн., однак, враховуючи наявність у позивача податкового боргу з рентної плати за вересень 2011 року, частину платежу в сумі 2128314,20 грн. за платіжним дорученням від 22.12.2011 № 99 вже було зараховано відповідачем на часткове погашення податкового боргу за вересень 2011 року.

Крім того, до проведення банком 26.12.2011 платежу за платіжним дорученням № 158 Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» сплачено згідно з платіжним дорученням № 121 податкове зобов'язання з рентної плати за листопад 2011 року в розмірі 12765275,72 грн., частину якого в сумі 9102917,80 грн., з огляду на наявність податкового боргу з рентної плати за газ за вересень 2011 року, спрямовано Гадяцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Полтавській області на погашення цієї частини податкового боргу за вересень 2011 року.

У свою чергу, платіж з рентної плати за газ за вересень 2011 року, який проведено банком 26.12.2011, як такий, що надійшов пізніше інших платежів, спрямовано на погашення податкового боргу позивача за жовтень 2011 року.

За таких обставин висновок судових інстанцій про те, що в спірній ситуації дії контролюючого органу щодо зарахування поточних платежів у рахунок погашення податкового боргу Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» відповідають вимогам пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Надаючи оцінку законності податкового повідомлення-рішення від 07.03.2012 № , суди попередніх інстанцій на підставі податкових розрахунків за липень 2011 року встановили, що позивачем самостійно визначено податкове зобов'язання з рентної плати за природний газ на загальну суму 8010230,63 грн. з граничним строком сплати 30.08.2011.

Однак, платником узгоджене податкове зобов'язання перераховано до бюджету 31.08.2011, тобто, за твердженням податкового органу, з порушенням граничного строку на один день.

За правилами пункту 49.20 статті 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Судами встановлено, що граничний строк подачі податкового розрахунку за липень 2011 року припав на 20.08.2011 (суботу), а, отже, останнім днем його подання в даному випадку було 22.08.2011, у зв'язку з чим протягом наступних десяти календарних днів позивач повинен був сплатити суму узгоджених податкових зобов'язань і цей строк охоплює 31.08.2011.

Відтак, нарахування Дочірній компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» штрафу в розмірі 800405,92 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням від 07.03.2012 № є безпідставним.

Щодо нарахування іншої суми штрафних санкцій за цим актом індивідуальної дії, то судами встановлено, що відповідно до податкових розрахунків за жовтень 2011 року позивачем самостійно визначено податкове зобов'язання з рентної плати за природний газ у розмірі 16340661,34 грн. Граничним строком подання податкового розрахунку було 20.11.2011 (неділя), який згідно з пунктом 49.20 статті 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) переноситься на 21.11.2011, у зв'язку з чим строком сплати податкових зобов'язань є наступні десять календарних днів.

Утім, долучене позивачем до матеріалів справи платіжне доручення від 22.12.2011 № 99 про сплату 12634400,47 грн. з призначенням платежу: «рентна плата за жовтень 2011» свідчить про те, що платіж проведений з порушенням встановленого строку.

Вирішуючи питання про правомірність прийняття органом доходів і зборів податкового повідомлення-рішення від 07.03.2012 № , суди з'ясували, що відповідно до податкових розрахунків за травень 2011 року по Валюхівському, Куличихинському, Тимофіївському родовищах позивачем самостійно визначено податкові зобов'язання із рентної плати за газовий конденсат у розмірі 35787679,57 грн.

За зверненням Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та на підставі рішення Державної податкової адміністрації України від 30.06.2011 № 56 між відповідачем та позивачем 30.06.2011 укладено договір № 14 про розстрочення грошових зобов'язань (з урахуванням наявної переплати в сумі 5963,20 грн.) у розмірі 35781716,37 грн., строком з 30.06.2011 по 26.12.2011.

Згідно з податковими розрахунками за червень 2011 року по Куличихинському та Тимофіївському родовищах Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» самостійно визначено до сплати податкові зобов'язання з рентної плати за газовий конденсат у розмірі 34198997,44 грн.

За зверненням позивача та на підставі рішення Державної податкової адміністрації України від 30.07.2011 № 66 між відповідачем та Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 30.06.2011 укладено договір № 15 про розстрочення грошових зобов'язань у розмірі 34197966,25 грн., строком з 30.07.2011 по 26.12.2011.

У зв'язку з порушеннями Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» умов погашення розстрочених грошових зобов'язань за договорами від 30.06.2011 № 14 та від 30.06.2011 № 15 Державною податковою адміністрацією України прийнято рішення від 29.09.2011 № 10 та від 29.09.2011 № 12 про скасування розстрочення грошових зобов'язань.

Відповідно до умов вищевказаних договорів, у разі скасування рішень про розстрочення, договори є розірваним з дати прийняття таких рішень та з дня дострокового розірвання договорів платник повинен сплатити невнесені суми розстрочених зобов'язань, а з дня, наступного за днем розірвання договорів, на розстрочені суми, що залишились несплаченими, нараховуються пеня та штрафи в розмірах, передбачених Податковим кодексом України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), що також відповідає положенням укладених договорів про розстрочення.

При цьому слід зазначити, що питання сплати розстрочених за договорами податкових зобов'язань не регулюється норми цивільного законодавства, як помилково вважає позивач, а застосуванню підлягають положення Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) як спеціального закону.

Податкове законодавство не передбачає окремого узгодження податковим органом з платником податків умов розірвання договору про розстрочення, направлення йому пропозицій про розірвання договору та укладення окремих угод про розірвання таких договорів.

В даному випадку розстрочення припиняється в силу закону у зв'язку з прийняттям відповідного рішення про скасування розстрочення та, у разі незгоди платника податків з рішенням про скасування розстрочення, останній має право оскаржити це рішення, що є гарантією для платника від безпідставного скасування розстрочення.

Утім, у справі, що розглядається, позивачем рішення про скасування розстрочення не оскаржувались.

Відтак, з огляду на скасування розстрочення в обліковій картці позивача з рентної плати за газовий конденсат станом на 13.10.2010 відображено нарахування зобов'язань, що були розстрочені за договором № 14 у загальній сумі 17890857,00 грн.

На цю ж дату, у зв'язку із скасуванням розстрочення за договором № 15, в обліковій картці Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» відображено суму нарахованих зобов'язань у загальному розмірі 20519397,00 грн.

Крім того, відповідно до податкових розрахунків з рентної плати за газовий конденсат за вересень 2011 року позивачем самостійно визначено податкові зобов'язання по Куличихинському та Тимофіївському родовищах у загальній сумі 36743176,50 грн., однак не сплачено їх у встановлений строк.

Фактично податкові зобов'язання, у зв'язку із скасуванням розстрочення за договором № 14, погашено 26.12.2011 на суму 17890857,00 грн. за рахунок залишку платежу за платіжним дорученням № 116 (призначення платежу «рентна плата за газовий конденсат за вересень 2011 року»). За рахунок залишку від зазначеного платежу, який складав 11262830,88 грн., 26.12.2011 погашено частину податкових зобов'язань у зв'язку із скасуванням розстрочення за договором № 15, при цьому, як і в попередньому випадку, з простроченням.

Залишок прострочених податкових зобов'язань, які виникли у зв'язку із скасуванням розстрочення за договором № 15 у сумі 9256566,12 грн., частково погашено на загальну суму 371210,03 грн. за рахунок платежів, здійснених 26.12.2011, та остаточно в розмірі 8885356,09 грн. за рахунок платежу згідно з платіжним дорученням від 22.12.2011 № 115, проведеного банком 26.12.2012.

Відтак, позивачем прострочено сплату податкових зобов'язань за розглядуваним епізодом, внаслідок чого ці зобов'язання набули статусу податкового боргу, який погашався в черговості його виникнення за рахунок надходження поточних платежів, незалежно від визначеного Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» призначення платежу, що узгоджується з вимогами пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 07.03.2012 № , суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що позивачем у податкових розрахунках по Куличихинському та Тимофіївському родовищах за жовтень 2011 року самостійно визначено до сплати податкові зобов'язання з рентної плати за газовий конденсат у загальній сумі 37704297,63 грн.

Граничним строком подання цих податкових розрахунків було 20.11.2011 (неділя), який згідно з пунктом 49.20 статті 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) переноситься на 21.11.2011, у зв'язку з чим строком сплати податкових зобов'язань були наступні десять календарних днів.

На підтвердження перерахування до бюджету зазначених податкових зобов'язань позивачем надано платіжне доручення від 22.12.2011 № 100 на суму 5385026,61 грн. (призначення платежу - «рентна плата за газовий конденсат за жовтень 2011 року»), яке проведено банком 23.12.2011. Крім того, Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» надано платіжне доручення від 22.12.2011 № 115 на суму 32607476,47 грн., яке проведено банком 26.12.2011.

Вказані платежі також зараховано органом доходів і зборів у рахунок погашення податкового боргу минулих періодів у порядку черговості його виникнення та розстрочених зобов'язань, які не виконано своєчасно та набули статусу податкового боргу, а саме: за рішеннями про розстрочення № 14 та № 15, а також прострочених податкових зобов'язань за податковими розрахунками за вересень 2011 року, що, в свою чергу, обумовило несвоєчасність перерахування до бюджету податкових зобов'язань з рентної плати за газовий конденсат за жовтень 2011 року.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 07.03.2012 № , то судами встановлено, що в податкових розрахунках з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за другий квартал 2011 року позивачем самостійно визначено податкові зобов'язання в розмірі 8427132,78 грн.

Відповідно до підпункту 9.1.9 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) плата за користування надрами належить до загальнодержавних податків та зборів

Виходячи з положень підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, підпункту 263.11.1 пункту 263.11 статті 263 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий (звітний) період щодо плати за користування надрами дорівнює календарному кварталу, у зв'язку з чим податковий розрахунок подається протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.

Згідно з пунктом 263.12 статті 263 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник протягом десяти календарних днів після закінчення граничного строку подання податкового розрахунку за податковий (звітний) період сплачує податкові зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у сумі, визначеній в розрахунку з плати, поданому органу державної податкової служби за місцезнаходженням у межах території України ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини.

Відповідно ж до підпункту 263.13.1 пункту 263.13 статті 263 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник несе відповідальність за правильність обчислення суми плати за користування надрами для видобування корисних копалин, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання органам державної податкової служби відповідних розрахунків згідно з нормами цього Кодексу та інших законів України.

Контроль за правильністю обчислення, своєчасністю і повнотою справляння плати за користування надрами для видобування корисних копалин здійснюють органи державної податкової служби.

Граничний строк сплати цих самостійно визначених позивачем податкових зобов'язань за другий квартал 2011 року припав на 19.08.2011, однак станом на зазначену дату зобов'язання сплачені не були, а отже, набули статусу податкового боргу.

Фактично суму вказаного зобов'язання сплачено 25.10.2011 за платіжним дорученням № 976 на суму 8427132,78 грн. з призначенням платежу «плата за користування надрами за другий квартал 2011 року», тобто з порушенням строку більше, ніж на 30 днів.

Вирішуючи питання про правомірність прийняття Гадяцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Полтавській області податкового повідомлення-рішення від 07.03.2012 № , суди встановили, що в поданих податкових розрахунках з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за третій квартал 2011 року Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» самостійно визначено податкові зобов'язання в сумі 8800209,98 грн. Граничний строк подання розрахунків припав на 09.11.2011, відтак граничним строком сплати зазначених податкових зобов'язань було 19.11.2011.

Утім, фактично зазначені зобов'язання сплачено 23.11.2011 згідно з платіжним дорученням № 183, тобто з простроченням менш, ніж на 30 днів, що відповідає умовам застосування штрафу на рівні 10 відсотків.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 07.03.2012 № та від 07.03.2012 № , то судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами адміністративного оскарження зазначені акти індивідуальної дії частково скасовано згідно з рішенням Державної податкової служби у Полтавській області від 09.04.2012 № 898/10/10-215, а саме: в частині визначення штрафу в розмірі 135765,67 грн. та 33571,97 грн. відповідно.

На підставі цього рішення відповідачем прийнято нові податкові повідомлення-рішення від 19.04.2012 № та від 19.04.2012 № , які отримано позивачем та є предметом оскарження в іншій справі № 2а-9079/12/2670.

Відповідно до підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення.

За правилами ж пункту 60.4 статті 60 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадку, визначеному підпунктом 60.1.3 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання.

Оскільки в результаті часткового скасування первинних податкових повідомлень-рішень від 07.03.2011 № та від 07.03.2011 № суми грошових зобов'язань Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» зменшено та прийнято нові податкові повідомлення-рішення на зменшені суми, які отримано позивачем та оскаржено окремо в судовому порядку, то, відповідно до положень підпункту 60.1.3 пункту 60.1, пункту 60.4. статті 60 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вказані первинні акти індивідуальної дії є відкликаними та не створюють для платника жодних правових наслідків.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційних скарг Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (правонаступника Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України») та Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» та Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.08.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014 у справі № 826/1352/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк