Справа № 653/3083/18
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 р.м. ХерсонСправа № 653/3083/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

13.09.2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Генічеського районного суду Херсонської області із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі-відповідач-1), Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області (далі - відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним рішення комісії при ГУ ПФУ в Херсонській області від 20.12.2017 року № 16, яким позивачу відмовлено в зарахуванні періодів роботи з 01.07.1983 року по 20.12.1988 року на Генічеському заводі ЗБІ та з 04.11.1994 року до 29.09.1998 року у Генічеському ПМК-3 до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком за Списком № 2;

- зобов'язати УПФУ в Генічеському районі нарахувати та призначити ОСОБА_1 пенсію за пільговим стажем роботи, що дає право на призначення пенсії за віком за Списком № 2, починаючи з часу виповнення позивачу 55 років.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 17.09.2018 року справу передано до Херсонського окружного адміністративного суду та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2018 року розподілено судді Кисильовій О.Й.

Ухвалою від 19.10.2018 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення її недоліків.

Ухвалою від 05.11.2018 року у справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження), відповідачу наданий строк для подання відзиву у справі. В ухвалі суд дійшов висновку, що строки звернення до суду позивачем не пропущено.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 працював повні робочі дні зі шкідливими та тяжкими умовами праці за Списком № 2, що дає йому право на отримання пенсії на пільгових умовах. Має загальний трудовий стаж не менше 25 років, з яких більше як 12 років і 6 місяців на вказаних роботах. Позивач по досягненню 55 років звернувся до управління пенсійного фонду України в Генічеському районі з заявою про оформлення пенсії на пільгових умовах, надавши копію паспорту громадянина України, рнокпп, трудової книжки. У травні 2018 року ОСОБА_1 отримав рішення відповідача-1 від 20.12.2017 року про відмову в оформленні пенсії на пільгових умовах та всі надані ним до заяви документи. Оскаржуваним рішенням відмовлено в зарахуванні періодів роботи з 01.07.1983 року по 20.12.1988 року на Генічеському заводі ЗБІ та з 04.11.1994 року по 29.09.1998 року в Генічеському ПМК-3 до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до пункту "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Позивач вважає спірне рішення незаконним, оскільки зазначені періоди роботи підтверджуються записами в трудовій книжці, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 367 є достатнім для зарахування цих періодів до трудового стажу. Також зазначає, що до 21.08.1992 року атестація робочих місць для зарахування пільгового стажу за Списком № 2 передбачена не була. У свою чергу, відповідачами не заперечуюється дійсність записів у його трудовій книжці. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

27.11.2018 року відповідач-1 надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого ГУ ПФУ в Херсонській області не погоджується з вимогами позивача, з огляду на наступне. ОСОБА_1 в жовтні 2017 року звернувся до Генічеського ОУ ПФУ Херсонської області щодо обчислення стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Генічеським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) направлено документи позивача на розгляд комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах ГУ ПФУ в Херсонській області. За результатами розгляду вказаних документів, Комісією встановлено за записами трудової книжки ОСОБА_1, що останній працював газоелектрозварником дугової ручної зварки з 01.07.1983 року по 20.12.1988 року на Генічеському заводі залізобетонних виробів, та електрогазозварником з 04.11.1994 року по 29.09.1998 року у Генічеській ПМК-3. Комісія зазначає, що у звязку з відсутністю первинних документів в архівній установі (наказів про звільнення, відомостей про нарахування заробітної плати) не можливо встановити факт роботи заявника з повним робочим днем у зварювальній бригаді (робочі місця, якої атестовано) за вказані періоди. На підставі проведеної перевірки складено довідку про відповідність даних первинних документів даним трудової книжки, наданої для призначення (перерахунку) пенсій від 19.10.2017 року № 114/2-07. Таким чином, Комісією при ГУ ПФУ в Херсонській області прийняте рішення від 20.12.2017 року № 16, яким відмовлено ОСОБА_1 у зарахуванні періодів роботи з 01.07.1983 року по 20.12.1988 року на Генічеському заводі залізобетонних виробів та з 04.11.1994 року по 29.09.1998 року у Генічеській ПМК-3 до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відповідач зазначає, що діяв в межах власних повноважень та звертає увагу суду на недопустимість втручання у власні дискреційні повноваження. Також відповідач наполягає на пропуску позивачем строку звернення до суду, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України. Просить відмовити в задоволенні позову.

Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи відповідач-2 - УПФУ в Генічеському районі не надало суду відзиву на позовну заяву.

Пунктом 2 частинами 1 статті 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Заявами по суті справи є позов та відзив.

Таким чином, суд розглядає адміністративну справу у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Щодо твердження відповідача про пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовною заявою суд зазначає, що в ухвалі про відкриття провадження від 05.11.2018 року дійшов висновку про те, що строки звернення до суду позивачем не пропущено, оскільки про існування спірного рішення позивач дізнався у травні 2018 року. До суду із позовом звернувся 13.09.2018 року.

Варто відмітити, що відповідачем-1 не надано суду жодних доказів отримання позивачем рішення від 20.12.2017 року № 16 у інший час, ніж про це стверджує позивач.

Таким чином підстави для застосування наслідків пропуску строку звернення до суду відсутні.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до записів трудової книжки БТ-І №2585122, працював на таких посадах:

- з 01.09.1976 р. по 10.07.1978 р. навчання в МПТУ № 5 м. Херсона;

- з 24.07.1978 р. прийнятий в цех № 4 зварником корпусів металевих суден Херсонського суднобудівного заводу за 2 розрядом;

- з 11.10.1979 р. звільнений до Радянської армії за п. 3 ст. 36 КЗпП УРСР;

- з 29.10.1979 р. по 09.02.1982 р. служба у лавах Радянської армії;

- з 01.04.1982 р. по 15.10.1982 р. - робота у колгоспі ім. Чкалова електрогазозварником 2 розряду;

- з 01.07.1983 р. прийнятий газоелектрозварником дугової ручної зварки 3 розряду на Генічеському заводі ЗБВ;

- 15.06.1984 р. присвоєно 4 розряд електрогазозварника;

- 20.12.1988 р. у звязку з ліквідацією заводу ЗБВ (наказ від 16.12.1988 року № 202 тресту "Будівельні матеріали") звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП УРСР;

- 03.01.1989 р. прийнятий на посаду електрогазозварника 3 розряду;

- 18.04.1989 р. присвоєно 4 розряд електрогазозварника;

- 12.04.1990 р. звільнений за п. 5 ст. 36 КЗпП УРСР по переведенню до кооперативу "Південний" та 17.04.1990 р. прийнятий на роботу до кооперативу "Південний" електрогазозварником 4 розряду;

- 01.10.1990 р. звільнений за переведенням до Генічеського філіалу Кримського СРСУ (п. 5 ст. 36 КЗпП України УРСР);

- 01.10.1990 р. прийнятий газоелектрозварником 4 розряду за переведенням з кооперативу "Південний";

- 05.02.1991 р. Генічеське орендне підприємство Кримського СРСУ перейменоване в Генічеську будівельну фірму "Інтерєр";

- 12.11.1991 р. - звільнений за переведенням до Генічеського заводу будівельних матеріалів на п. 5 ст. 36 КЗпП України;

- 12.11.1991 р. прийнятий за переведенням газоелектрозварником 5 розряду;

- 18.11.1992 року звільнений за переведенням в СМУ-7 фірми "Жилбуд" п. 5 ст. 36 КЗпП УРСР;

- 19.11.1992 р. прийнятий газоелектрозварником 5 розряду за переведенням СМЦ-7 фірми "Жилбуд";

- 01.04.1993 р. звільнений за переведенням в СМУ "Жилбуд" кооперативу "Славутич" за погодженням між керівниками п. 5 ст. 36 КЗпП України та 01.04.1993 р. прийнятий за переведенням в СМУ-7 "Жилбуд" кооперативу "Славутич" газоелектрозварником 5 розряду;

- 25.05.1993 р. кооператив "Славутич" реорганізований в акціонерне товариство "Славутич";

- 04.05.1994 р. звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України;

- 16.05.1994 р. прийнятий газоелектрозварником в концерн "Арабат";

- 14.10.1994 р. звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України;

- 04.11.1994 р. прийнятий газоелектрозварником 5 розряду в бригаду ОСОБА_2 (наказ від 04.11.1994 року № 42-к);

- 29.09.1998 р. звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ від 01.09.1998 року);

- 20.03.2001 р. прийнятий на сезон літнього періоду сантехніком ЗАТ "Орг. Золоті піски";

- 27.04.2001 р. звільнений за згодою сторін за ч. 1 ст. 36 КЗпП України;

- 01.09.2008 р. прийнятий на посаду слюсаря-сантехніка ТОВ "Міжнародна клініка відновного лікування";

- 20.10.2008 р. звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України;

- 16.05.2011 р. прийнятий на посаду маляра у ТОВ "Міжнародна клініка відновного лікування";

- 31.12.2015 р. - звільнений за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України;

- 13.01.2016 р. 07.06.2016 р. отримував виплати допомоги по безробіттю від Генічеського районного центру зайнятості.

Позивачем надано суду довідку про заробітну плату для обчислення пенсії, видану виконкомом Генічеської міськради від 31.10.2017 року № 67, про те що ОСОБА_1 працював на Генічеському заводі залізобетонних виробів (ЗБВ). Як зазначено у довідці позивач отримував заробітну плату у липні 1983 року грудні 1984 року, у січні, лютому 1986 року, з січня 1987 року по грудень 1988 року. На всі виплати нараховані страхові внески (єдиний внесок).

Таким чином, зі змісту довідки виконкому Генічеської міськради від 31.10.2017 року № 67 встановлено, що за 1985 рік відомості нарахування заробітної плати Генічеського заводу залізобетонних виробів не передавалися на зберігання до трудового архіву. У відомостях нарахування заробітної плати за березень-грудень 1986 року ОСОБА_1 значиться, але нарахування заробітної плати не було.

Також, із довідки виконкому Генічеської міськради від 27.11.2017 року № 100 встановлено, що наказом начальника Генічеської пересувної механізованої колони № 3 від 01.11.1994 року № 42-к ОСОБА_1 був прийнятий на роботу електрогазозварником. За 1998 рік наказ про звільнення ОСОБА_1 у трудовому архіві відсутній.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області проведено перевірку відповідності даних первинних документів записам трудової книжки ОСОБА_1 за період роботи на Генічеському заводі залізобетонних виробів виробничого об'єднання "Каховсільбудіндустрія" з 01.07.1983 року по 20.12.1988 року.

За результатами перевірки складена довідка про відповідність даних первинних документів даним трудової книжки, наданої для призначення (перерахунку) пенсій від 19.10.2017 року № 114/2-07, якою встановлено, що в трудовому архіві знаходяться накази Генічеського заводу ЗБВ, а саме: наказ від 30.06.1983 року № 48-к про прийняття ОСОБА_1М газоелектрозварником дугової ручної зварки 3-го розряду, однак за 1988 рік наявні накази лише до 01.09.1988 року.

Суд зазначає, що відповідно до трудової книжки, позивач звільнений з посади, 20.12.1988 року, відтак наказ про його звільнення, на відсутність якого посилається відповідач, не переданий на зберігання до трудового архіву разом із всіма іншими наказами по підприємству, починаючи з 01.09.1988 року.

Крім того, перевіркою встановлено, що книги по нарахуванню заробітної плати частково відсутні, як-то за 1985 рік, або ж не заповнені належним чином книга за 1986 рік містить записи про отримання працівниками заводу заробітної плати лише у січні, лютому.

Таким чином, суд вважає безпідставними твердження відповідача про відсутність трудового стажу позивача у період з 01.07.1983 року по 20.12.1988 року через незбереження архівних документів, та звертає увагу на наявність у первинних документах загальних доказів працевлаштування ОСОБА_1

20.12.2017 року комісія при ГУ ПФУ в Херсонській області розглянула заяву ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та відмовила у в зарахуванні періодів роботи з 01.07.1983 року по 20.12.1988 року на Генічеському заводі залізобетонних виробів та з 04.11.1994 року по 29.09.1998 року у Генічеській ПМК-3 до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком за списком № 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Разом з тим, комісія зазначила, що в архівних документах є відомості лише про прийняття позивача на роботу до Генічеської пересувної механізованої колони № 3 з 01.11.1994 року, однак відсутній наказ за 1998 рік про його звільнення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до пункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, та які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним вище особам пенсії призначають за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого в Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі-Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах

Отже, із наведених вище норм Закону 1788-ХІІ слідує, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Суд зазначає, що відповідачем не оспорюється належність посад, які займав позивач за спірний період до переліку робіт із шкідливими і важкими умовами праці, зазначених у Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України та їх атестація, а заперечується лише його трудовий стаж.

Відтак, суд не надає оцінку наявності чи відсутності атестації займаних позивачем робочих місць у спірний період роботи.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі Інструкція № 58) визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно із п. 1.2. Інструкції № 58 трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (п. 2.4 Інструкції № 58).

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За приписами пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п. 20 Порядку № 637).

Суд зазначає, що спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Право на пенсію на пільгових умовах полягає у наявності спеціального стажу - період виконання особливого роду трудової діяльності, коли працівник, зайнятий повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено судом та наведено вище, позивач з 01.07.1983 по 20.12.1988 роки та з 04.11.1994 по 29.09.1998 роки займав посади газоелектрозварника, що надає право на зарахування цього періоду роботи до пільгового стажу роботи за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Розділ XXXIII. Загальні професії (у всіх галузях господарства) Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461, передбачає робітників: газозварники; електрозварники ручного зварювання.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності свого рішення про відмову зарахувати до пільгового стажу період роботи позивача з 01.07.1983 року по 20.12.1988 року та з 04.11.1994 року по 29.09.1998 року.

За таких обставин, суд вважає протиправним рішення від 20.12.2017 року № 16 про відмову зарахувати до спеціального стажу період роботи позивача газоелектрозварником з 01.07.1983 року по 20.12.1988 року на Генічеському заводі залізобетонних виробів та з 04.11.1994 року по 29.09.1998 роки у Генічеській ПМК-3, відтак порушені права позивача підлягають поновленню шляхом зобов'язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового трудового стажу роботу газоелектрозварника з 01.07.1983 року по 20.12.1988 року на Генічеському заводі залізобетонних виробів та з 04.11.1994 року по 29.09.1998 року у Генічеській ПМК-3.

Разом з тим суд відмовляє позивачу у задоволенні вимог про зобов'язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах, оскільки суд не може перебирати на себе функції пенсійного органу та обраховувати загальний спеціальний стаж роботи позивача на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове пенсійне забезпечення, з урахуванням вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення" на день звернення із заявою про призначення пенсії.

Суд відмічає, що у даному випадку належним способом захисту прав позивача буде зобов'язання відповідача вирішити питання про призначення позивачу пенсії відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням періоду роботи з 01.07.1983 року по 20.12.1988 року та з 04.11.1994 року по 29.09.1998 року, з дати звернення позивача із заявою про призначення пенсії.

За таких обставин суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) від 20.12.2017 року № 16 про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 періодів роботи з 01.07.1983 року по 20.12.1988 року на Генічеському заводі ЗБІ та з 04.11.1994 року до 29.09.1998 року у Генічеському ПМК-3 до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком за Списком № 2.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) зарахувати ОСОБА_1 (інпп НОМЕР_1, 75500, АДРЕСА_1) до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком за Списком № 2 періоди роботи газоелектрозварювальником з 01.07.1983 року по 20.12.1988 року на Генічеському заводі залізобетонних виробів та з 04.11.1994 року по 29.09.1998 року у Генічеській ПМК-3 та вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням зазначеного періоду, з дати звернення із заявою про призначення пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (інпп НОМЕР_1, 75500, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 469 (чотириста шістдесят дев'ять) грн. 87 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 10.2.4