Справа № 465/5114/16-а
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2569/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 29.08.2016р. про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції Биїка С.С. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (суддя суду І інстанції: Ванівський Ю.М.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 29.08.2016р., м.Львів),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 29.08.2016р. залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції /УПП/ у м.Львові Департаменту патрульної поліції /ДПП/ Биїка С.С. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.12).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1, який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким повернути справу в суд першої інстанції для розгляду по суті, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про сплату судового збору та залишення позовної заяви без руху (а.с.102-104).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції є похідними від вимоги про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Також судом помилково розцінені вимоги позову як дві немайнові вимоги, за одну з яких слід сплатити судовий збір, що фактично перешкоджає позивачу доступу до суду і не забезпечує право на справедливий суд.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів.

Як слідує з матеріалів справи, 25.08.2016р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 1 УПП у м.Львові ДПП Биїка С.С. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспортного засобу 11.08.2016р. на автодорозі Львів-Шегині 10км + 300м в с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської обл.; скасувати постанову серії ЕАА № 029283 від 11.08.2016р., складену відповідачем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.1-6).

Ухвалою суду від 29.08.2016р. залишено позов ОСОБА_1 без руху і надано позивачу 5-денний строк для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали, а саме: представлення доказів про сплату судового збору з немайнової вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача, при цьому з іншої вимоги про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення збір не справляється.

Справа розглядалася судами різних інстанції (а.с.38-39, 42, 124-130).

Із наведеними висновками ухвали суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися у повній мірі, з наступних підстав.

Із змісту поданої позовної заяви слідує, що позивачем ОСОБА_1 оскаржується в судовому порядку винесена інспектором патрульної поліції роти № 2 батальйону № 1 УПП у м.Львові ДПП Биїком С.С. постанова серії ЕАА № 029283 від 11.08.2016р.

Разом з тим, ним заявлені вимоги про визнання дій відповідача протиправними, оскільки останнім не дотримані вимоги закону щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Із усталеної практики судів апеляційної та касаційної інстанції, яка сформувалася станом на момент винесення спірної ухвали, така вимога позивача фактично охоплюється вимогою про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, а тому додаткового вирішення не потребує.

Підтвердженням наведеного також слугують подальші зміни процесуального закону, згідно яких зазначені позовні вимоги не можна вважати належним способом захисту позивача по наведеній категорії справ.

Зокрема, згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України (у редакції станом з 15.12.2017р.) за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, вказаною нормою процесуального закону не передбачено повноважень суду щодо визнання дій суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними.

В частині необхідності сплати судового збору за подання розглядуваного позову колегія суддів виходить з наступного.

У частині 4 ст.288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов'язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.

Отже, відповідно до положень ст.287 КпАП у поєднанні із ч.4 ст.288 цього Кодексу в разі прийняття уповноваженим органом державної влади чи його посадовою особою постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення (проступку), передбаченого КпАП, суб'єкти, яким цим Кодексом надано право оскарження, можуть її оскаржити і звільняються від сплати платежу, який має справлятися за подання позовної заяви, скарги у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) чи до суду.

У частині 4 ст.288 КУпАП видом платежу, від якого звільняються особи, що оскаржують постанову про накладення адміністративного стягнення, встановлено державне мито. На час виникнення спірних правовідносин, що є предметом цього перегляду, за звернення до суду у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління сплачують інший вид платежу - судовий збір, правові засади справляння якого, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, встановлені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до положень ст.ст.3, 4, 5 цього Закону серед осіб, які мають сплачувати судовий збір або мають пільги щодо його сплати, та об'єктів справляння судового збору немає таких, які би мали його сплачувати за подання заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, та які би постанову про адміністративне правопорушення відносили до об'єктів справляння судового збору.

Отже, за системного, цільового та нормативного підходу до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов'язаних зі сплатою судового збору, слід прийти до висновку про те, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст.ст.287, 288 КУпАП, ст.ст.2, 3, 4 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору. КУпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

Необхідними умовами для обчислення та сплати судового збору за подання позову в цій категорії справ є встановлення і віднесення предмета оскарження до об'єктів справляння судового збору; ставка цього платежу, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення провадиться з урахуванням положень ст.ст.287, 288 КУпАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень. Норми Закону України «Про судовий збір» не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення.

Окрім цього, Закон України «Про судовий збір» набрав чинності 11.01.2011р. Цим Законом не припинено дію інших законодавчих актів, які передбачали пільги щодо сплати судового збору, у тому числі і за подання заяви про оскарження постанови у справі про адміністративні правопорушення. Пунктом 1 частини третьої статті 10 цього Закону не встановлено застережень, за якими закони України та інші нормативно-правові акти до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечать йому, а лише доручено КМ України протягом місяця з дня набрання чинності цим Законом підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України законопроект щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку із прийняттям цього Закону.

Отже, питання справляння судового збору, крім наведеного Закону, може регулюватися іншими законами.

Частина четверта ст.288 КУпАП є спеціальною по відношенню до норм Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, за подання до суду адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом України «Про судовий збір».

У зв'язку з цим, за подання позивачем до суду позовної заяви про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у поряду і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає, а відтак правові підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху через несплату судового збору є відсутніми.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Касаційного адміністративного суду від 10.10.2018р. у справі № 465/5114/16-а (а.с.124-130), яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Із змісту ст.320 КАС України слідує, що за наслідками оскарження ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд вправі таку ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного залишення без руху позовної заяви, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.268, ч.3 ст.243, ст.310, ст.312, ч.2 ст.313, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 29.08.2016р. про залишення без руху позовної заяви в адміністративній справі № 465/5114/16-а - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
О. І. Довга
Дата складення повного судового рішення: 05.12.2018р.