Справа № 825/1892/17
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Київ №825/1892/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Губської О.А.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року (складене в повному обсязі 28.12.2017, суддя Бородавкіна С.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови надати письмову інформацію з довідками за інформаційним запитом від 17.10.2017;

- визнати письмову відповідь № 30/У-352 л/к від 23.10.2017 неправомірною відмовою в наданні інформації;

- зобов'язати відповідача негайно надати письмову інформацію з відповідними довідками з повною реальною інформацією про його міліцейське грошове забезпечення станом на 01.11.2015, 01.12.2015 та 01.01.2016, на інформаційний запит від 17.10.2017, ураховуючи рішення комісії УМВС України в Чернігівські області від 17.12.2004 та від 21.04.2005;

- стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, шляхом встановлення строку на подання до суду звіту про виконання судового рішення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області щодо відмови у наданні ОСОБА_2 письмової інформації за інформаційним запитом від 17.10.2017. Визнано письмову відповідь Управління Міністерства внутрішніх справ України в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 23.10.2017 № 30/У-352 л/к неправомірною відмовою в наданні інформації. Зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області надати ОСОБА_2 письмову повну реальну інформацію за інформаційним запитом від 17.10.2017. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що з моменту звільнення ОСОБА_2 зі служби в органах внутрішніх справ (з 07.10.2002) припинилися службово-трудові відносини між позивачем та УМВС України в Чернігівській області. Станом на 01.11.2015, 01.12.2015 та 01.01.2016 позивач грошове забезпечення не отримував, тому вважає, що у відповідача відсутні підстави для видачі ОСОБА_2 довідки про грошове забезпечення станом на вищевказані дати. Інформація про грошове забезпечення позивача станом на день звільнення викладена в його грошовому атестаті, який зберігається в пенсійній справі, та в якому відображено розмір винагороди за працю ОСОБА_2 до моменту його звільнення. Також зазначено, що оскільки запитувана позивачем інформація про розмір грошового забезпечення поліцейських станом на 01.01.2017 не була отримана та/або створена в процесі роботи Ліквідаційної комісії, відповідач не володіє та не зобов'язаний, відповідно до наданої йому компетенції, володіти інформацією щодо якої зроблено запит, а тому Управлінням правомірно відмовлено в задоволенні запиту на інформацію ОСОБА_2

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду.

13.03.2018 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому такий просить суд відмовити повністю у задоволенні апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 зупинено провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Міністерства внутрішніх справ в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № Пз/9901/1/18 (802/2196/17-а).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року скасовано, а справу направлено до апеляційного суду для продовження розгляду.

Справа №825/1892/17 надійшла до Шостого апеляційного адміністративного суду відповідно до ч. 3 ст. 29 КАС України як визначеного ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суду, якому передаються справи Київського апеляційного адміністративного суду, що ліквідований згідно з Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 455/2017 «Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах».

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника відповідача, яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.05.1993, та відповідно до наказу УМВС України в Чернігівській області від 07.10.2002 № 148 о/с був звільнений зі служби згідно п. 64 «б» (через хворобу) на пенсію, що підтверджується довідкою від 08.12.2017 № 335 (а.с. 28)

17.10.2017 позивач звернувся до Ліквідаційної комісії із інформаційним запитом, в якому просив надати окремо, станом на 01.11.2015, 01.12.2015 та 01.01.2016, письмову інформацію про: його міліцейське грошове забезпечення з вказанням всіх складових; назви документів, згідно яких ці складові були особисто йому призначені, змінені та скасовані; розміри складових грошового забезпечення; реєстраційні номери, дати та підписи (хто підписав) на документах призначення, змінення та скасування складових грошового забезпечення (а.с. 7).

Листом від 23.10.2017 за № 30/У-352 л/к відповідач повідомив, що оплата праці працівників міліції здійснювалась у відповідності до ст. 19 Закону України «Про міліцію». Враховуючи, що позивач звільнений зі служби в органах внутрішніх справ 07.10.2002, зазначив, що виплата грошового забезпечення ОСОБА_2 припинена із зазначеної дати. Інформація про складові його грошового забезпечення відображена в грошовому атестаті, який знаходиться в пенсійній справі. Грошове забезпечення пенсіонерам не встановлюється. Також, повідомлено, що Закон України «Про міліцію» втратив чинність з 07.11.2015. Відповідно до цього втратило чинність поняття грошового забезпечення працівників міліції. Враховуючи наведене, міліцейське грошове забезпечення після зазначеної дати не встановлюється (а.с. 8).

Не погоджуючись з такою відповіддю, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку, справа не пов'язана з перерахунком пенсії позивача та видачею відповідної довідки, а пов'язана з наданням саме інформації про його міліцейське грошове забезпечення та пов'язана з відмовою державного органу надати позивачу необхідну інформацію станом на 01.11.2015, 01.12.2015 та 01.01.2016, таким чином, вищевказаним листом відповідачем не надано інформації, яка запитувалася позивачем. З огляду на зазначене, суд першої інстанції зазначив, що вимоги ОСОБА_2 щодо визнання протиправними дій Ліквідаційної комісії щодо відмови у наданні позивачу письмової інформації за інформаційним запитом від 17.10.2017; визнання письмової відповіді від 23.10.2017 № 30/У-352 л/к неправомірною відмовою в наданні інформації та зобов'язання відповідача надати ОСОБА_2 письмову повну реальну інформацію за інформаційним запитом від 17.10.2017, слід задовольнити.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес регулюється Законом України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон 2939-VI; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону 2939-VI визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону 2939-VI розпорядниками інформації є суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію (стаття 5 Закону).

В силу частини першої статті 19 Закону 2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Статтею 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Частиною третьою статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Згідно із частиною четвертою статті 63 вказаного Закону, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13 лютого 2008 року (далі - Порядок), перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Згідно абзацу 2 пункту 3 Порядку, довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» встановлені розміри грошового забезпечення поліцейських.

Таким чином, законодавством чітко встановлено право позивача як пенсіонера органів внутрішніх справ на отримання довідки про його грошове забезпечення, якому кореспондується обов'язок УМВС в Чернігівській області надати таку інформацію.

Згідно листа відповідача від 23.10.2017 № 30/У-352 л/к ОСОБА_2 було надано відповідь, що оплата праці працівників міліції здійснювалась у відповідності до ст. 19 Закону України «Про міліцію». Враховуючи, що позивач звільнений зі служби в органах внутрішніх справ 07.10.2002, зазначив, що виплата грошового забезпечення ОСОБА_2 припинена із зазначеної дати. Інформація про складові його грошового забезпечення відображена в грошовому атестаті, який знаходиться в пенсійній справі. Грошове забезпечення пенсіонерам не встановлюється. Також, повідомлено, що Закон України «Про міліцію» втратив чинність з 07.11.2015. Відповідно до цього втратило чинність поняття грошового забезпечення працівників міліції. Враховуючи наведене, міліцейське грошове забезпечення після зазначеної дати не встановлюється.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивачу необхідна інформація, яку може надати лише відповідач, а саме: інформація про реальні розміри грошового забезпечення, які були встановлені відповідними наказами УМВС та іншими документами відповідача згідно законодавства.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про необґрунтованість доводів відповідача, що із звільненням ОСОБА_2 зі служби йому припинилася виплата грошового забезпечення, а пенсіонерам грошове забезпечення не встановлюється, оскільки складові грошового забезпечення позивача, після звільнення в 2002 році, змінювались за рішеннями комісії УМВС України в Чернігівській області, що підтверджується наданими суду доказами, а саме: розрахунком про призначення пенсії за вислугою років № 101/8988; рішеннями комісії УМВС України в Чернігівській області від 17.12.2004, від 21.04.2005; довідками про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії: № 101/8988, № 101/8988,№ , від 03.05.2017 № 101/8988,№; розрахунком пенсії по інвалідності (а.с. 29, 36-41).

В 2015 році прийнято Закон України від 02.07.2015 № 580 "Про Національну поліцію", у п.15 Прикінцевих та перехідних положень якого вказано, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

З наведеного слідує, що не дивлячись на введення в дію нового Закону "Про Національну поліцію" за колишніми працівниками міліції та пенсіонерами зберігаються встановлені раніше пільги та гарантії, у тому числі щодо їх грошового забезпечення.

В даному випадку, справа не пов'язана з перерахунком пенсії позивача та видачею відповідної довідки, а пов'язана з наданням саме інформації про його міліцейське грошове забезпечення та пов'язана з відмовою державного органу надати позивачу необхідну інформацію станом на 01.11.2015, 01.12.2015 та 01.01.2016.

Таким чином, вищевказаним листом відповідачем не надано інформації, яка запитувалася позивачем.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги ОСОБА_2 щодо визнання протиправними дій Ліквідаційної комісії щодо відмови у наданні позивачу письмової інформації за інформаційним запитом від 17.10.2017; визнання письмової відповіді від 23.10.2017 № 30/У-352 л/к неправомірною відмовою в наданні інформації та зобов'язання відповідача надати ОСОБА_2 письмову повну реальну інформацію за інформаційним запитом від 17.10.2017, слід задовольнити.

Також, зважаючи на те, що позивачем в порушення норм статті 73 і статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не надано суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв'язку між діями відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров'я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо) та при цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, і, крім того, визнання судом протиправної дії відповідача стосується виключно меж застосування законодавства, яке регулює питання доступу до публічної інформації, в той час як моральна шкода має бути обов'язково підтверджена належними та допустимими доказами, а відтак, вимоги ОСОБА_2 в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача подати у встановлений судом термін звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає, що дане питання регулюється ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України та відноситься до дискреційних повноважень суду і не містить в собі імперативного обов'язку, а отже суд вільний у виборі щодо застосування заходів впливу до правопорушника, разом з тим, підстав для зобов'язання відповідача у справі подати звіт про виконання рішення, суд апеляційної інстанції не знаходить.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги досліджувалися також судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення, та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2018 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.А. Губська

Є.О. Сорочко