Справа № 522/16348/18
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Роздільнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 56233116 від 28.08.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

29.10.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа Роздільнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 56233116 від 28.08.2018 рокую

Ухвалою суду від 01.11.2018 року позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову.

16.11.2018 року позивач усунув недоліки визначені ухвалою суду.

Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Справа розглядається суддею одноособово з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 05.12.2018 року та зазначено, що неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Призначено справу до судового розгляду на 06.12.2018 року.

Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області вимоги ухвали суду від 26.11.2018р. не виконано, відзив на позовну заяву до суду не надано, про причини неподання відзиву суд не повідомлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 150 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У судове засідання 06.12.2018 року представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та завчасно, що підтверджується наявним в матеріалах справи звітом про доставлення електронного листа із копією ухвали суду від 26.11.2018 року та судової повістки направлених на офіційну електронну пошту відповідача (а.с. 51-52).

Враховуючи зазначене, суд кваліфікує таку бездіяльність відповідача як визнання позову.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та завчасно.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017 року по справі № 522/5485/17 було зобов'язано Роздільнянськео об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня 20146 року по 02 серпня 2014 рік.

Позивач зазначив що 26.04.2018р. до Пенсійного фонду надійшла постанова відділу примусового виконання рішень ВП№56233116 від 19.04.2018р. про відкриття виконавчого провадження та листом від 26.04.2018р. №2165/01 Пенсійний фонд повідомив виконавчу службу про те, що відповідний перерахунок пенсії головним управлінням ОСОБА_1 з 01.01.2014р.по 02.08.2014 рік вже було проведено 05.01.2018р. Таким чином, на думку позивача, головним управлінням виконано всі вимоги виконавчого листа № 522/5485/17 від 27.02.2018р. та відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягало закінченню у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення.

У зв'язку з чим наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017 року по справі № 522/5485/17 було зобов'язано Роздільнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня 20146 року по 02 серпня 2014 рік.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 19.04.2018р. відкрито виконавче провадження № 56233116 з виконання рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017 року (а.с.12).

Згідно вказаної постанови встановлено боржнику- Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області строк для виконання рішення суду 10 робочих днів.

Як свідчать матеріали справи, постанова Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 19.04.2018р. направлена на позивача 19.04.2018р. за вих. №091-3335 та отримана Пенсійним фондом 26.04.2018р.(а.с.11).

Листом від 26.04.2018р. №2165/01 позивач повідомив виконавчу службу про те, що відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2014р.по 02.08.2014 рік вже було проведено 05.01.2018р. (а.с.10). До вказаного листа було додано копію протоколу перерахунку та розпорядження про нарахування.

13.07.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 винесено постанову про накладення штрафу у ВП № 56233116, за невиконання рішення суду згідно виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/5485/17 від 27.02.2018 року, накладено штраф у розмірі 5100,00грн. (а.с. 18).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як, зокрема, постанови судів у адміністративних справах.

Частиною 1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з ч.1-3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Таким чином, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, тобто встановленого 10-деного строку на виконання рішення суду, повинен особисто перевірити виконання рішення боржником.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові державного виконавця від 28.08.2018 р. зазначено, що боржником рішення суду у повному обсязі не виконано.

Однак, суд вказує на те, що згідно вищезазначеного листа позивача адресованого відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повідомлено про виконання рішення суду.

Так, судом встановлено, що позивачем здійснено перерахунок пенсії, проте рішення Приморського районного суду м. Одеси невиконане в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, разом з тим, суд вказує на те, що вказані обставини не можуть вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018р. у справі №757/29541/14-а.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова від 28.08.2018 року ВП № 56233116 головного державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Гортолум В.С, про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100,00грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі Гірвісаарі проти Фінляндії зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи відповідач не довів належними і допустимими доказами те, що позивачем були порушені приписи законодавства України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи позивача викладені в позовній заяві є обґрунтованими, а відповідно такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 287, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Роздільнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 56233116 від 28.08.2018 року- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 28.08.2018 року ВП № 56233116 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до Пятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлене та підписане суддею 06 грудня 2018 року.

Суддя Корой С.М.

.