Справа № 804/5313/17
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2018 року

Київ

справа №804/5313/17

адміністративне провадження №№К/9901/24338/18,(К/9901/24337/18)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шарапи В.М.,

суддів - Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційні скарги громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 (далі - Громадська організація) на ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі судді: Прокопчук Т.С. від 8 вересня та 29 вересня 2017 року у справі за позовом Громадської організації до керівника апарату Апеляційного суду Дніпропетровської області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року Громадська організація звернулась до суду з позовом у якому просила визнати дії та бездіяльність відповідача протиправними та зобов'язати вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року позовну заяву Громадської організації повернуто.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції Громадська організація оскаржила її, подавши апеляційну скаргу.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 8 вересня 2017 року залишив без руху апеляційну скаргу через невідповідність її вимогам статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року), а саме з підстав ненадання документа про сплату судового збору.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд послався на підпункт 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VІ "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VІ) яким визначено, що при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ураховуючи дату звернення позивача з апеляційною скаргою - 18 серпня 2017 року, суд апеляційної інстанції визначив суму судового збору, яка підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка розраховується у відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" і складає з 1 січня 2016 року - 1600,00 грн.

Ухвалою від 29 вересня 2017 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд повернув апеляційну скаргу Громадської організації на підставі пункту 1 частини третьої статті 108, частини третьої статті 189 КАС України у зв'язку із невиконанням вимог частини шостої статті 187 КАС України в частині долучення до апеляційної скарги документа про сплату судового збору".

Не погодившись із зазначеними ухвалами суду скаржник звернувся з касаційними скаргами, у яких зазначив, що ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 8 та 29 вересня 2017 року є незаконними, необґрунтованими та такими, що винесені при неповному з`ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи. Також скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статті 2, 5 Закону №3674-VІ та частини шостої статті 187 КАС України, просить скасувати ухвали суду та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданих касаційних скарг, Верховний Суд виходить з наступного.

Колегією судової палати з розгляду справ виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 7 листопада 2018 року (справа №804/6859/16) висловлена правова позиція щодо наявності у громадської організації, яка звертається до суду в інтересах інших осіб, обов'язку сплачувати судовий збір.

Колегія судової палати з розгляду справ виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що в разі звернення до суду громадської організації в інтересах інших осіб, така громадська організація в розумінні Закону №3674-VІ є платником судового збору, оскільки наявність чи відсутність підстав для сплати судового збору пов'язана не зі статусом громадської організації, яка діє в інтересах певної особи, а безпосередньо з цією особою - позивачем.

Для забезпечення єдності судової практики Колегія суддів погоджується з таким висновком у справі, що розглядається.

Питання щодо сплати судового збору громадськими організаціями, які здійснюють свою діяльність без створення юридичної особи, належним чином врегульовані Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VІ).

Частиною першою статті 1 Закону №3674-VІ визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №3674-VІ: платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Статтею 4 Закону № 3674-VІ визначено, що ставки судового збору встановлюються за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру (яка подана у цій справі) суб'єктом владних повноважень, юридичною особою, або фізичною особою-підприємцем 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 5 Закону №3674-VI: від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:

1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі;

2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи;

3) позивачі - у справах про стягнення аліментів;

4) позивачі - у справах щодо спорів, пов'язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов'язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні";

5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов'язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги;

6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;

7) громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб;

8) інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи;

9) інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів;

10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

11) виборці - у справах про уточнення списку виборців;

12) військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов'язаних з виконанням військового обов'язку, а також під час виконання службових обов'язків;

13) учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав;

14) позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту";

15) фізичні особи (крім суб'єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов'язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом;

16) позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов'язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

17) засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов'язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Посилання скаржника на те, що позивачем у справі є громадська організація, яка не є прибутковою та не має власних коштів та майна, а тому має бути звільнена від сплати судового збору, колегія суддів відхиляє, оскільки, як слідує із матеріалів справи, дана громадська організація звернулася до суду в інтересах фізичної особи - ОСОБА_1, а не у власних інтересах, а тому підстав для застосування статті 8 Закону №3674-VІ немає.

Ураховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, про те, що Громадська організація "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 має сплачувати судовий збір, оскільки статтею 5 Закону №3674-VІ визначено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, однак громадські організації у цьому переліку з 1 вересня 2015 року відсутні. Доказів щодо звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1, в інтересах якого звернулася із позовом до суду громадська організація, не подано.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України (у редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції є правильним, обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування - відсутні.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 8 вересня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду