Справа № 808/1953/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

06 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 808/1953/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2018 року (суддя Стрельнікова Н.В., повний текст складено 03.07.2018р.) по справі №808/1953/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку одноразової грошової допомоги позивачу, передбаченої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499;

- змінити пункт 10 протоколу №4 від 19.01.2018 зазначивши вірний розмір одноразової грошової допомоги - 166 807, 50 грн.;

- зобов'язати відповідача донарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 у розмірі 166 807, 50 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2017 року у справі № 333/2180/17, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017 задоволено його позов та зобов'язано Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв'язку із настанням інвалідності II групи, внаслідок поранення, отриманого під час виконання ним обов'язків військової служби, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 у розмірі 30-місячного грошового забезпечення. На виконання вищевказаних рішень суду комісія Міністерства оборони України прийняла протокольно оформлене рішення № 4 від 19.01.2018 року, згідно якого призначено одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі 1,67 грн. Із вказаним розміром позивач не погоджувався та вважав, що розмір одноразової грошової допомоги, виходячи із грошового забезпечення, яке він отримував, повинен становити 166807,50грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд

першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість розрахунку відповідачем одноразової грошової допомоги, враховуючи зміну грошової одиниці на території України, які відбулися на підставі Указів Президента України №549/92 від 07.11.1992, №762/96 від 25.08.1996. З цього приводу суд вказав на те, що суми заробітної плати, які були нараховані в радянських рублях, переводитись у гривні наступним чином: у співвідношенні 1 радянський рубль до 1 українського карбованця та за курсом 100000 карбованців на 1 гривню. Таким чином, врахувавши співвідношення заробітної плати позивача, яку він отримував під час проходження військової служби у карбованцях, до гривні, суд вказав на те, що відповідачем правильно здійснено розрахунок одноразової грошової допомоги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості розрахунку одноразової грошової допомоги. З цього приводу заявник апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зміна грошової одиниці на території України відбулася після того часу, коли він звільнився з військової служби, а отже він отримував грошове забезпечення у радянських рублях, а не в українських карбованцях, як про це помилково зазначив суд першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2017 року у справі № 333/2180/17, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1, визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з настанням інвалідності ІІ групи, внаслідок поранення, отриманого під час виконання ним обов'язків військової служби, відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; зобов'язано Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги позивачу у зв'язку із настанням інвалідності ІІ групи, внаслідок поранення, отриманого під час виконання ним обов'язків військової служби, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.

На виконання вказаного рішення суду, рішенням комісії Міністерства оборони України №4 від 19.01.2018 року призначено одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі 1,67 коп.

Позивач звернувся до Департаменту фінансів Міністерства оборони України за роз'ясненнями щодо призначення одноразової грошової допомоги.

Листом від 21.03.2018 №248/3/6/749 повідомлено позивачу, що проведеною грошовою реформою в Україні українські карбованці перераховані в гривні за курсом 100000 карбованців до 1 гривні, згідно з Указом Президента України "Про грошову реформу в Україні" від 25 серпня 1996 року №762/96, таким чином розмір допомоги становить 556025 крб. х 30/100000 =1,67 грн.

Не погоджуючись з розрахунком грошової допомоги, позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції виходив з наступного.

ОСОБА_1 звільнений з військової служби 26 липня 1992 року на підставі наказу МО України №0394 від 01.06.1992 року, що підтверджується записом у військовому квитку серії НОМЕР_1 (а.с.10 та зворотній бік).

Як свідчить копія розрахункової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с. 13 зворотній бік) при звільненні позивачу сплачено грошове забезпечення у загальному розмірі (далі мовою оригіналу) 5560 рублей 25 коп.

Як свідчить Лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 21.03.2018 №248/3/6/749 відповідачем розрахунок одноразової грошової допомоги позивачу проведений виходячи з наступного:

На день звільнення ОСОБА_1 отримував таке грошове забезпечення: посадовий оклад: 457 000 крб.; оклад за військовим званням 265 000 крб., процентна надбавка за вислугу років 72 525 крб., всього: 556 025 крб.

Посилаючись на грошову реформу проведену в Україні на підставі Указу Президента України від 25.08.1996 №762/96, відповідачем зроблений розрахунок 556025 крб. х 30/100 000 = 1,67 грн.

Указом Президета України N 549/92 від 07.11.1992 "Про реформу грошової системи" (далі - Указ №549/92) починаючи з 23-ї години 12 листопада 1992 року припинено функціонування рубля в грошовому обігу на території України. Встановлено, що єдиним законним засобом платежу на території України стає український карбованець, представником якого в готівковому обігу виступає купон Національного банку України.

Пунктом 4 Указу №549/92 вказано Кабінету Міністрів України разом з Національним банком України встановити порядок та строки вилучення з обігу на території України рублевої готівки та переоцінки активів і пасивів юридичних та фізичних осіб, як резидентів, так і нерезидентів, і установ банків, що діють в Україні, у співвідношенні 1 до 1 без обмежень по сумах коштів.

Згідно із Указом Президента України №762/96 від 25 серпня 1996 року проведено, починаючи з 2 вересня, в Україні грошову реформу - введено в обіг визначену Конституцією та іншим законодавством України національну валюту України, якою є гривня та її сота частина копійка.

Пунктом 3 вказаного Указу, встановлено, що українські карбованці підлягають обміну на гривні (банкноти та розмінну монету) за курсом 100000 карбованців на 1 гривню.

Отже, сума заробітної плати, яка була нарахована в радянських рублях, буде переводитись у гривні наступним чином: у співвідношенні 1 радянський рубль до 1 українського карбованця та за курсом 100000 карбованців на 1 гривню.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розрахунок одноразової грошової допомоги фактично був зроблений відповідачем навіть у бік збільшення, оскільки рублі переведені у карбованці не у співвідношенні 1:1, а 1:100.

Вказані висновки суду першої інстанції стали підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, позиція відповідача, з якою фактично погодився суд першої інстанції, полягає у тому, що на час звільнення позивач отримував грошове забезпечення в українських карбованцях, у зв'язку з чим, при визначення розміру грошової допомоги, застосував алгоритм обміну українських карбованців на гривню, який визначено п.3 Указу Президента України №762/96 від 25 серпня 1996р.

В той же час, як зазначено вище, український карбованець, як єдиний законний спосіб платежу на території України, введено в дію з 12 листопада 1992р. (Указ Президета України N 549/92 від 07.11.1992).

Позивач звільнений зі служби 26 липня 1992 року, у зв'язку з чим не міг отримувати грошове забезпечення в українських карбованців.

Отже, погоджуючись з позицією відповідача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність розрахунку одноразової грошової допомоги, яка, за позицією суду, повинна становити, навіть, менше 1,67грн.

Як свідчить копія розрахункової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с. 13 зворотній бік) при звільненні позивачу сплачено грошове забезпечення у загальному розмірі (далі мовою оригіналу) 5560 рублей 25 коп. Тобто, позивачем отримано грошове забезпечення в радянських карбованцях.

Абзацем 2 пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, визначено, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям у разі настання інвалідності ІІ групи внаслідок виконання обов'язків військової служби у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.

Отже, відповідач був зобов'язаний здійснити розрахунок грошової допомоги виходячи із розміру, який встановлено Абзацем 2 пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 та з урахуванням грошового забезпечення, який отримував позивач.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про неправомірність розрахунку відповідачем одноразової грошової допомоги позивачу.

Крім цього, під час розгляду цієї справи судом встановлено неоднаковий підхід Міністерства Оборони України при розрахунку одноразової грошової допомоги в одних і тих же правовідносинах. Про вказані обставини свідчать повідомлення Департаменту фінансів міністерства Оборони України на адресу колишніх військовослужбовців ОСОБА_3, ОСОБА_4 (копії долучені до матеріалів справи), які на час звільнення з військової служби також отримували грошове забезпечення у радянських карбованцях. При цьому, у цих випадках МОУ, при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги, застосовувало співвідношення 1 карбованець на 1,05грн.

Отже, відповідачем, за одних і тих же умов, застосовані різні підходи при визначенні розміру одноразової грошової допомоги і вказані обставини не міг пояснити представник відповідача у судовому засіданні.

Враховуючи встановлені обставини справи та приймаючи до уваги очевидну необгрунтованість визначення відповідачем одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановленням позивачу ІІ інвалідності, внаслідок поранення отриманого під час виконання обов'язків військової служби, у розмірі 1грн.67коп., суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги дискреційні повноваження відповідача щодо визначення розміру грошової допомоги, вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно здійснити розрахунок одноразової грошової допомоги, яка підлягає стягненню на користь позивача, з урахуванням висновків суду, які зроблені під час розгляду цієї справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити часткового, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2018 року по справі №808/1953/18 - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Визнати неправомірними дії Міністерства Оборони України щодо розрахунку одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, передбаченої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499.

Зобов'язати Міністерство Оборони України повторно здійснити розрахунок одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499, яка підлягає виплаті на користь ОСОБА_1, з урахуванням висновків, які зроблені судом у цій справі.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 06.12.2018р.

Повне судове рішення складено 07.12.2018р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк