Справа № 826/27465/15
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 грудня 2018 року № 826/27465/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПідприємства з іноземними інвестиціями "Панальпіна Уорлд Транспорт Л.Т.Д." (код ЄДР 23168191)
до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві (код ЄДР 38745056)
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.08.2015 року № ,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення від 03.08.2015 року №, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 5 338,10 грн. за затримку на 10 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 53 381 грн. (авансові внески з податку на прибуток).

За висновком ДПІ, як зазначає позивач, граничний строк сплати грошового зобов'язання - 28.02.2015, однак, на думку відповідача, сплата відбулась лише 11.03.2015.

Однак, як зазначає позивач, позивач вчасно сплатив 53 381,00 грн. авансового внеску за лютий, про що свідчить платіжне доручення № 8674 від 27.02.2015. Водночас, як визнає позивач, було невірно вказано казначейський рахунок. Тобто, замість рахунку УДК у Голосіївському районі м. Києва, позивач помилково перерахував кошти на рахунок УДК у Дарницькому районі м. Києва. Виявивши помилку, позивач листом від 11.03.2015 № 012/15 повідомив ДПІ повідомив про помилку та просив здійснити перерахунок коштів на рахунок в УДК у Голосіївському районі ГУ ДКСУ у м. Києві.

Однак, незважаючи на вчинені позивачем заходи, штраф все одно був нарахований.

Позивач вважає рішення протиправним, оскільки в кінцевому результаті кошти все одно зараховані на єдиний казначейський рахунок та поступили до бюджету, а відтак, бюджет не зазнав будь-яких втрат.

Відповідач по суті зазначив, що в даному випадку має мало місце несвоєчасне надходження коштів на чітко визначений бюджетний рахунок, а отже оскаржуване рішення відповідає вимогам п. 126.1. ПК України у зв'язку з чим відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва Літвінової А.В. від 23.12.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

На підставі розпорядження керівника апарату суду про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 року №5853 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою від 10.11.2017 справу прийнято до провадження судді Кармазіна О.А. та призначено розгляд справи на 25.01.2018. У судовому засіданні 25.01.2018 на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, враховуючи пояснення учасників справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 17.07.2015 відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача щодо порушення правил сплати податку на прибуток. За результатами перевірки складено Акт № 485/26-50-15-03-23.

Перевіркою встановлено, що на підставі декларації з податку на прибуток від 28.02.2014 за 2013 нараховано 28.02.2015 авансовий внесок за лютий 2015 у розмірі 53 381,00 грн. Граничний строк сплати 28.02.2015, однак погашення відбулось 11.03.2015 у зв'язку з поданням податкової декларації з податку на прибуток за 2014 (від 27.02.2015), що стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення відповідно до ст. 126 ПК України.

При цьому, надалі, при вирішенні скарги позивача, ГУ ДФС у м. Києві (а.с. 16) підтвердило, що кошти були зараховані не на той казначейський рахунок.

Відтак, у даному випадку учасниками справи визнаються та не заперечуються обставини подання декларації, декларування авансових внесків, обов'язок його сплати, граничний строк сплати та їх перерахування за пл. дор. № 8674 від 27.02.2015 не на той казначейський рахунок для сплати авансового внеску, що, по суті, і стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Вирішуючи з урахуванням встановлених обставин фактичних взаємовідносин сторін спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з п/п. 14.1.39. ПК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) грошове зобов'язання платника податків, це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету, зокрема, як податкове зобов'язання.

Відповідно до п. 6.1. ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 38.1. ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. При цьому, відповідно до п. 37.3. ПК України податковий обов'язок припиняється його виконанням.

Відповідно до п. 9.3. ПК України зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 45. Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

При цьому, частиною 5 ст. 45 Кодексу передбачено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

В контексті наведеного слід додати, що відповідно до Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України 26.06.2002 № 122 (у редакції наказу від 30.11.2010 № 449), Єдиний казначейський рахунок, це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

ЄКР консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

ЄКР, відкритий на балансі Державного казначейства України, об'єднує кошти субрахунків, що відкриті на балансі Головних управлінь Державного казначейства України (далі - субрахунки ЄКР).

На субрахунках ЄКР ведеться аналітичний облік коштів державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного у сукупності, суд приходить до висновку, що в даному випадку сплата коштів до державного бюджету була здійснена позивачем своєчасно, кошти фактично надійшли до бюджету, а перебування коштів на іншому рахунку державного бюджету не свідчить про ненадходження коштів до бюджету та не може у даному випадку вважатися підставою для застосування до платника податків штрафу. Помилкове перерахування позивачем коштів на інший казначейський рахунок, було виявлено ним та позивачем вжито всіх залежних від нього заходів щодо переміщення цих коштів на відповідний рахунок. Допущена позивачем помилка у номері рахунку не спричинила настання будь-яких негативних наслідків або збитків Державного бюджету України.

В контексті наведеного, суд також зазначає, що норми ПК України, зокрема, ст. 35 цього Кодексу («Порядок сплати податків та зборів»), не містить положень щодо сплати податків на конкретні рахунки та за конкретними кодами за якими перераховуються окремі податки.

Положення абз. 1 п. 126.1. ПК України встановлюють відповідальність за несплату податку (несвоєчасну сплату), чого в даному випадку не встановлено, у той же час зазначені положення не встановлюють відповідальності за перерахування коштів до бюджету не на той рахунок для розрахунків з бюджетом (щодо авансових внесків).

Відтак, судом не встановлено наявності обставин та підстав, з якими ПК України пов'язує можливість застосування до позивача штрафу, визначеного в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено обґрунтованості та відповідності законодавству оскаржуваного рішення. В свою чергу, судом не встановлено порушень податкового законодавства з боку позивача. У зв'язку з цим позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями ст.ст. 2, 5 - 11, 14, 19, 72 - 77, 90, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.08.2015 року №, прийняте ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Стягнути на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "Панальпіна Уорлд Транспорт Л.Т.Д." (код ЄДР 23168191; адреса: 03150, м. Київ, вул. Боженко, 87) за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві (адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 23; код ЄДР 38745056) 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) на відшкодування судового збору (пл. дор. № 9794 від 08.12.2015).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін