Справа № 0840/3790/18
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 листопада 2018 року Справа № 0840/3790/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Олега Сухарєва, 95, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, 23-Л, )

про визнання протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1І.) до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01 серпня 2018 року та невиплати заборгованості за травень та червень 2018 року;

- стягнути заборгованість з виплати пенсії за травень та червень 2018 року з відповідача на користь позивача;

- зобовязати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії позивачу;

- допустити негайне виконання судового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача пенсії у межах суми стягнення пенсії за один місяць;

- стягнути на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача;

- стягнути на користь позивача сплачену суму витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7560 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Ухвалою суду від 13 вересня 2018 року позовну заяву було залишено без руху в звязку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України та позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали, 24 вересня 2018 року на адресу суду надійшла заява від позивача з виправленими недоліками.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та призначено до розгляду на 31 жовтня 2018 року.

За правилами статті 258 КАС України Кодекс адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, останній день розгляду справи є 30 листопада 2018 року.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є пенсіонером та зареєстрована у м. Бердянськ. Вказує, що за травень та за червень 2018 року позивач не отримав пенсію, в той час як відповідно до листа відповідача від 03 вересня 2018 року №396/Л-4 пенсія була нарахована. Також позивач зазначає, що з серпня 2018 року відповідачем безпідставно припинено виплату пенсії. Позивач звертає увагу, що виплата пенсії припинена відповідачем на підставі інформації інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, які перетинають пункт пропуску на тимчасово-окуповану територію. Проте чинним законодавством такої підстави для припинення виплати пенсії не встановлено.

Представник Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№34366 від 29 жовтня 2018 року), відповідно до якого зазначає, що позивач перебуває на обліку у Бердянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як внутрішньо переміщена особа. Вказує, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України №136 від 18 лютого 2016 року виплата пенсії припинена з 01 травня 2018 року. Позивач 24 травня 2018 року звернувся до відповідача з заявою про поновлення виплат, додавши довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Згідно протоколу засідання Комісії з питань щодо призначення/відновлення виплати внутрішньо переміщеним особам №100 від 15 червня 2018 року прийнято рішення про продовження виплати пенсії. Тому, з 01 травня 2018 року позивачу було поновлено виплату пенсії. Вказує, що з 01 серпня 2018 року виплату пенсії призупинено за результатами верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду, фондів загального соціального страхування згідно постанови КМУ №136 від 18 лютого 2018 року. 21 серпня 2018 року позивач звернулась до відповідача з заявою про поновлення пенсії. Зазначає, що відповідачем 11 жовтня 2018 року отримано листа від Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 10 жовтня 2018 року про те, що довідка позивача є дійсною. Відповідач вказує, що з 01 серпня 2018 року 2018 року пенсія поновлена. Відповідач також зазначає, що пенсію ОСОБА_1 за травень-червень 2018 року нараховано, пенсію за липень 2018 року виплачено у встановлений строк, пенсію за серпень-вересень 2018 року нараховано, пенсію за жовтень буде виплачено у встановлений законодавством термін. Тому вважає, що станом на дату розгляду адміністративного позову відсутній предмет спору.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії паспорту позивача ОСОБА_1 14 лютого 2017 року знято з реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, та 14 лютого 2017 року зареєстровано за адресою: вул. О. Сухарєва, б. 95, м. Бердянськ.

Відповідно до довідки від 06 липня 2017 року №/21736 «Про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи» ОСОБА_1 взято на облік за місцем проживання: вул. О. Сухарєва (Ленінградська), б. 95, м. Бердянськ, Запорізька область, 71100.

ОСОБА_1 звернулась до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою від 22 серпня 2018 року, в якій просила повідомити про причини невиплати пенсії за серпень 2018 року, а також за травень ти червень 2018 року.

Також ОСОБА_1 зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із запитом від 22 серпня 2018 року, в якому просила повідомити про надходження у періоді з 01 квітня 2018 року по 22 серпня 2018 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області будь-яких відомостей від інших державних органів стосовно позивача, які повязані з виплатою або зупиненням виплати ОСОБА_1 пенсії.

Із аналогічним запитом позивач звернувся і до Пенсійного фонду України.

Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 03 вересня 2018 року №396/Л-4 надало позивачу відповідь, у якій зазначено, що пенсія за травень, червень 2018 року нарахована, та буде виплачена після визначення Кабінетом Міністрів України окремого порядку пенсія за липень 2018 року нарахована на виплатну відомість липня 2018 року, з 01 серпня 2018 року виплата пенсії ОСОБА_1 припинена, проте на теперішній час інформації про поновлення до управління не надходило.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 03 вересня 2018 року №232/01.1-14 надало позивачу відповідь, згідно якої з 01 серпня 2018 року ОСОБА_1 виплату пенсії було призупинено за результатами верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду, фондів загального соціального страхування згідно постанови КМУ №136 від 18 лютого 2018 року.

Пенсійний фонд України листом від 05 вересня 2018 року №29099/04-21 повідомив позивача, що стосовно ОСОБА_1 у травні 2018 року одержана інформація, з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, щодо перетину позивачем пункту пропуску в напрямку виїзд 30 вересня 2017 року о 08 год. 11 хв. на тимчасово окуповану територію.

ОСОБА_1 не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо невиплати з 01 серпня 2018 року пенсії та невиплати заборгованості за травень та червень 2018 року звернулась до суду із цим позовом.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

1. Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01 серпня 2018 року та невиплати заборгованості за травень та червень 2018 року суд зазначає наступне.

За правилами частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

За приписами частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Суд зазначає, що Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або іншим законом з питань пенсійного забезпечення не передбачено будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є лише підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону.

Як встановлено судом та зазначалось вище, відповідачем припинялась та не виплачувалась пенсія позивачу у травні та червні 2018 року, а також з серпня 2018 року.

Судом досліджено протокол за період 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року, наданий представником Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області стосовно ОСОБА_1, згідно якого відповідачем нараховано позивачу пенсію за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2018 року по 5304,42 грн. за кожен місяць, всього до виплати зазначено 26522,10 грн. З цього ж протоколу судом встановлено, що позивачу виплачено лише суму пенсії за липень 2018 року у розмірі 5304,42 грн.

Також на підтвердження виплати позивачу суми пенсії за липень 2018 року у розмірі 5304,42 грн. відповідачем надано довідку №3654 від 24 жовтня 2018 року.

Таким чином, судом зясовано, а відповідачем не заперечується та підтверджено, що суми пенсії за травень, червень, серпень, вересень, жовтень 2018 року по 5304,42 грн. за кожен місяць Бердянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_1 не виплачені.

В якості обґрунтування невиплати пенсії позивачу за вищезазначені місяці відповідач посилається на пункт 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, у якому зазначено, що орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Відповідач вказує, що станом на дату надання відзиву на адміністративний позов вищевказаний порядок не прийнято.

Проте суд не приймає такі твердження відповідача в обґрунтування невиплати позивачу пенсії за травень, червень, серпень, вересень, жовтень 2018 року з огляду на наступне.

Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування та визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

До того ж частиною 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З аналізу норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд приходить до висновку, що зазначений Закон не містить такої умови або вказівки для виплати пенсії, нарахованої органами пенсійного фонду, проте не виплаченої з вини органу пенсійного фонду, як використання окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України

Отже, оскільки позивачем пенсія за травень, червень, серпень, вересень, жовтень 2018 року не отримана з вини Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, відповідач мав своєчасно здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії травень, червень, серпень, вересень, жовтень 2018 року на підставі приписів Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином бездіяльність відповідача щодо виплати ОСОБА_1 пенсії травень, червень, серпень, вересень, жовтень 2018 року порушує вимоги Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії.

Отже суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01 серпня 2018 року та невиплати заборгованості за травень та червень 2018 року є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

2. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості з виплати пенсії за травень та червень 2018 року з відповідача на користь позивача суд зазначає, що вона є похідною від попередньої позовної вимоги.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01 серпня 2018 року та невиплати заборгованості за травень та червень 2018 року, то як наслідок заборгованість з виплати пенсії за травень та червень 2018 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

3. Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії позивачу суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Судом встановлено, що з 01 серпня 2018 року ОСОБА_1 припинено виплату пенсії.

Відповідач зазначає, що ним 11 жовтня 2018 року отримано листа від Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 10 жовтня 2018 року про те, що довідка позивача є дійсною. Відповідач зазначає, що з 01 серпня 2018 року 2018 року пенсія поновлена.

Проте суд звертає увагу, що відповідачем не було надано суду рішення про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2018 року.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно-правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

При цьому, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституції України (стаття 64 Конституції України).

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Із урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності, суд вважає, що з метою повного забезпечення законних прав та інтересів позивача, виходячи з принципу верховенства права необхідно зобовязати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії позивачу з 01 серпня 2018 року.

4. Щодо позовної вимоги про негайне виконання судового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача пенсії у межах суми стягнення пенсії за один місяць суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Судом встановлено, що розмір пенсії позивача складає 5304,42 грн. на місяць.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про негайне виконання судового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача пенсії у межах суми стягнення пенсії за один місяць у розмірі 5304,42 грн., отже вона підлягає задоволенню.

5. Щодо стягнення на користь позивача сплаченої суми судового збору у розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суд зазначає, що за правилами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про: визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01 серпня 2018 року та невиплати заборгованості за травень та червень 2018 року; стягнення заборгованості з виплати пенсії за травень та червень 2018 року з відповідача на користь позивача; зобовязання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії позивачу; негайне виконання судового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача пенсії у межах суми стягнення пенсії за один місяць, - тобто фактичного задоволення позовних вимог по суті спору, суд вважає, що з Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області належить стягнути на користь ОСОБА_1 704,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем при поданні адміністративного позову до суду.

6. Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача сплачену суму витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7560 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 статті 134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб'єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано до суду договір про надання правової допомоги від 21 серпня 2018 року, ордер на надання правової допомоги, розрахунок суми витрат на правову допомогу на суму 7560 грн., акт від 07 вересня 2018 року виконаних робіт та наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2018 року.

Судом встановлено, що в розрахунку суми витрат на правову допомогу вказано підготовку та направлення трьох запитів до органів Пенсійного фонду України для зясування підстав припинення виплати пенсії, на які витрачено 1,5 години, та вартість послуг склала 1680*1,5=2520 грн. Також вказано підготовку та направлення позовної заяви до суду, на яку витрачено 3 години, та вартість наданої послуги склала 1680*3=5040 грн. Отже, загальна сума витрат становить 7560 грн..

При цьому суд звертає увагу, що всі документи запити до органів пенсійного фонду, позовна заява, - підписані позивачем, докази складання вказаних документів адвокатом відсутні. Також, при обґрунтуванні предмету позову позивачем визначено про самостійне звернення до органів пенсійного фонду.

Крім того, згідно з позицією, сформульованою Верховним Судом у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218.

Враховуючи те, що наданими до суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що судові витрати на правову допомогу не підлягають стягненню з відповідача суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

За приписами частини 2статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з'ясованих на час розгляду справи обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність своєї бездіяльності щодо невиплати ОСОБА_1 з 01 серпня 2018 року пенсії та невиплати заборгованості з виплати пенсії за травень та червень 2018 року, а позивачем обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, отже позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Олега Сухарєва, буд.95, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, 23-Л, ) про визнання протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01 серпня 2018 року та невиплати заборгованості за травень та червень 2018 року.

Стягнути заборгованість з виплати пенсії за травень та червень 2018 року у загальній сумі 10608,84 грн. (десять тисяч шістсот вісім гривень 84 копійок) з Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, 23-Л, ) на користь ОСОБА_1 (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Олега Сухарєва, буд.95, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Зобовязати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, 23-Л, ) поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Олега Сухарєва, буд.95, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 01 серпня 2018 року.

Допустити негайне виконання судового рішення щодо стягнення з Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, 23-Л, ) на користь ОСОБА_1 (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Олега Сухарєва, буд.95, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсії у межах суми стягнення пенсії за один місяць у розмірі 5304,42 грн.

Присудити на користь ОСОБА_1 (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Олега Сухарєва, буд.95, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, 23-Л, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі 26 листопада 2018 року.

Суддя Д.В. Татаринов