Справа № 453/686/15-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2018 року

Київ

справа №453/686/15-а

адміністративне провадження №К/9901/6794/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Анцупової Т.О., судді Гриціва М.І., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду в Сколівському районі Львівської області, Управління Державної казначейської служби у Сколівському районі Львівської області про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень при виплаті пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Сколівського районного суду Львівської області в складі судді Ясінського Ю.Є. від 25 січня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Улицького В.З., Гулида Р.М., Довгої О.І. від 29 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року, ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду в Сколівському районі Львівської області, Управління Державної казначейської служби у Сколівському районі Львівської області, в якому просив суд: визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду в Сколівському районі Львівської області щодо оподаткування пенсії за вислугу років; зобов'язати проводити позивачу виплату пенсії, призначеної 28 вересня 2011 року та в подальшому перерахованої, згідно з діючим законодавством, у повному розмірі без її оподаткування; відшкодувати різницю в пенсії, яка виникла внаслідок її оподаткування, в розмірі 1342 грн. 50 коп., яку стягнути з управління Державної казначейської служби у Сколівському районі Львівської області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що при нарахуванні та виплаті пенсії управління Пенсійного фонду у Сколівському районі Львівської області з 1 січня 2015 року утримало з належної до виплати суми податок на доходи фізичних осіб у розмірі 15% та військовий збір у розмірі 1,5%. Вважає, що такі дії відповідача обмежують його право на отримання пенсії у розмірі, в якому вона була призначена, і є неправомірними.

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 25 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскільки положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсій набрали чинності з 01.01.2015 року і не визнані такими, що не відповідають Конституції України, то управління Пенсійного фонду в Сколівському районі Львівської області, оподатковуючи частину пенсії позивача, яка перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, діяло відповідно до чинного законодавства, у зв'язку із чим його дії не можуть бути визнані судом протиправними.

Не погоджуючись з постановою Сколівського районного суду Львівської області від 25 січня 2016 року та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати наведені рішення судів попередніх інстанцій та задовольнити адміністративний позов.

У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що норми Конституції України, які мають пряму дію, не допускають зворотної дії в часі актів законодавства, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Заявник касаційної скарги зазначає, що пенсія у відповідному розмірі була йому призначена 28 вересня 2011 року, а зміни в п.п. 164.2.19, п. 164.2 ст. 164 ПК України щодо оподаткування пенсій, розмір яких перевищує 3 мінімальні заробітні плати, введені в дію з 01 січня 2015 року, тобто після призначення пенсії. З цих підстав заявник вважає, що внесені зміни в Податковий кодекс України погіршують його попереднє становище, а тому не можуть мати зворотної дії в часі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 червня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі № 453/686/15-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Вищий адміністративний суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.

У відповідності з положенням пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, КАС України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 лютого 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Верховного Суду Берназюка Я.О.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О. від 2018 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 25 січня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду в Сколівському районі Львівської області, управління Державної казначейської служби у Сколівському районі Львівської області про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень при виплаті пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено те що, ОСОБА_2 з 10.10.2003 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», з 28.09.2011 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

З 01.01.2015 року пенсія ОСОБА_2, яка перевищувала три розміри мінімальної заробітної плати обкладалась податками: податком на доходи фізичних осіб за ставкою 15% та військовим збором за ставкою 1,5%, у зв'язку з чим позивач звертався до відповідача з питанням роз'яснити підстави зменшення його пенсійного забезпечення та відновити його порушені пенсійні права, однак 31.03.2015 року отримав відмову в задоволенні цього прохання.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Сколівського районного суду Львівської області від 25 січня 2016 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року відповідають, а вимоги касаційної скарги є не обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 4 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.1.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Податковим Кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIIІ від 28.12.2014 (далі - Закон № 71-VIIІ) встановлено, що особи, з яких утримується податок на доходи фізичних осіб, визначені пунктом 162.1 статті 162 ПК України, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування збору є доходи, визначені пунктом 162.1 статті 163 Податкового кодексу України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України та Закону № 71-VIIІ, до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» № 80 від 28.12.2014 року, у 2015 році мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 грн., відтак, відповідно до положень ПК України та Закону № 71-VIIІ, базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. на місяць.

Статтею 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до пункту 164.3. статті 164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015, внесено зміни до Податкового кодексу України у частині оподаткування військовим збором.

Відповідно до п. 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Кодексу (п.п. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

При цьому ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 цього пункту (пп. 1.3 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 ПК України

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 квітня 2018 року у справі № 554/9740/16-а, 22 травня 2018 року у справі № 755/3939/15-а, 24 жовтня 2018 року у справі № 552/1027/15-а.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, розмір нарахованої пенсії позивача становить 5281 грн. 26 коп., що перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, у зв'язку з чим із пенсії позивача було правомірно утримано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір в розмірі 15% та 1,5% нарахованої пенсії відповідно.

27 лютого 2018 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі № 1-6/2018 про визнання неконституційним положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким запроваджено оподаткування пенсій певних категорій (груп) пенсіонерів, суперечить статті 46 Конституції України.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2018 від 27 лютого 2018 року вбачається, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визнане неконституційним і втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто, з 27 лютого 2018 року.

Враховуючи наведене, суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій у справі.

Тому рішення судів попередніх інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судових рішеннях повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Сколівського районного суду Львівської області від 25 січня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: Т.О. Анцупова

М.І. Гриців