Справа № 821/597/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/597/18

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.
П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Херсонської митниці ДФС України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" до Херсонської митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення митного органу про коригування митної вартості товарів № UA508070/2018/000017/2 від 21 лютого 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог, на ряду з іншим, зазначалось, що рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості № UА508070/2018/000017/2 від 21 лютого 2018 року є протиправним, оскільки було прийняте з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання: законності та визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб'єктів господарювання. Рішення відповідача не містить передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості. Оскільки в рішенні не міститься обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості, рішення вважає протиправним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року позовні вимоги було задоволено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ДФС подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Обставини справи.

Судом першої інстанції було встановлено, що 09 жовтня 2017 року між ТОВ "КФ Строй Мастер" (Покупець) та JIEYANG FULIN HARDWARE PRODUCTS CO LTD (Продавець) був укладений контракт № CH-UA-17/10/09.

15 лютого 2018 року декларантом підприємства ТОВ () за договором про надання послуг митного брокера ФОП Петров Володимир Петрович до сектору митного оформлення митного поста "Херсон - центральний" Херсонської митниці ДФС було подано митну декларацію для здійснення митного оформлення товару "Вироби з чорних металів: шуруп універсальний", країна походження Китай, якій присвоєно номер № UA 508070/2018/000144. Товар ввезено на умовах поставки CIF - Чорноморськ (Україна) на виконання умов договору № CH-UA-17/10/09 між ним та компанією JIEYANG FULIN HARDWARE PRODUCTS CO LTD (Китай).

15 лютого 2018 року під час декларування вказаних товарів у порядку, встановленому Митним кодексом України, позивачем була заявлена митна вартість товарів, визначена ним самостійно, а саме в сумі 9005,06 доларів США. Митна вартість визначалась за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у відповідності до ст. 57, 58 Митного кодексу України.

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості декларантом, надано наступні документи: (0271) пакувальний лист б/н від 09 грудня 2017 року; (0380) рахунок-фактура (інвойс) 17070300 від 09 грудня 2017 року; (0705) коносамент № DO117111384A від 14 грудня 2017 року; (0730) транспортну накладну № 8881 від 02 лютого 2018 року; (0862) декларація про походження товару; (1721) акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 500120/2018/0121 від 27 січня 2018 року;(4104) зовнішньоекономічний договір (контракт) від 09 жовтня 2017 року № СН-UА-17/10/09; (4103) доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 2 від 09 грудня 2017 року; (4207) договір про надання послуг митного брокера.

Декларанту було запропоновано надати наступні додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до статті 53 Митного кодексу України:

1) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

2) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

3) виписку з бухгалтерської документації;

4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

5) копію митної декларації країни відправлення;

6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

7) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Також було повідомлено, що відповідно до пункту 6 статті 53 МК України декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

У відповідь на звернення щодо надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість товару, декларантом додатково було надіслано:

- прайс - лист фірми "JIEYANG FULIN HARDWARE PRODUCTS CO LTD";

- бізнес-пропозицію фірми "JIEYANG FULIN HARDWARE PRODUCTS CO LTD";

- копію митної декларації країни відправлення.

- висновок Херсонської ТПП;

- інформацію з мережі Інтернет;

- лист-роз'яснення від виробника;

- лист-роз'яснення від експедитора;

- лінійний коносамент.

В результаті митну вартість було скориговано, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА50807/2018/000017/2 від 21 лютого 2018 року та оформлено картку відмови № UА508070/2018/00017 від 21 лютого 2018 року в митному оформленні декларації № UА508070/2018/000144 від 15 лютого 2018 року.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України та МК України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Пунктом 1 статті 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно до частинами 1 та 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 57 МК України (Глава 9) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Приймаючи спірні рішення про коригування митної вартості та не застосовуючи основний метод визначення митної вартості, відповідач виходив з того, що подані декларантом документи мали розбіжності та не усі відомості і розрахунки підтверджені документально.

Частиною 2 ст.53 МК України визначено документи, які підтверджують митну вартість товарів, якими є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу статті 53 МК України вбачається, що МК України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року № 3018-IV Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано митному органу: для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості декларантом, надано наступні документи: (0271) пакувальний лист б/н від 09 грудня 2017 року; (0380) рахунок-фактура (інвойс) 17070300 від 09 грудня 2017 року; (0705) коносамент № DO117111384A від 14 грудня 2017 року; (0730) транспортну накладну № 8881 від 02 лютого 2018 року; (0862) декларація про походження товару; (1721) акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 500120/2018/0121 від 27 січня 2018 року;(4104) зовнішньоекономічний договір (контракт) від 09 жовтня 2017 року № СН-UА-17/10/09; (4103) доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 2 від 09 грудня 2017 року; (4207) договір про надання послуг митного брокера.

Відповідач, не визнаючи заявлену ТОВ згідно ціни контракту митну вартість, вказував про не зазначення ТОВ тієї обставини, що витрати на страхування та транспортування включені до вартості товару.

Колегія суддів зазначає, що посилання ДФС на відсутність зазначення про вказані витрати є безпідставним, оскільки поставка відбувалась на умовах CIF Інкотермс 2010, за якими продажна ціна включає в себе вартість товару, фрахт або транспортні витрати, а також вартість страховки при перевезенні.

Крім того, посилання ДФС на ту обставину, що з додатково наданого до митного оформлення коносамент містить інформацію, що відправником товару є інша особа, ніж особа зазначена в митній декларації, контракті та іншій документації, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки лінійний коносамент (а.с.94) є додатковим документом, в якому вказано не відправника, а, зокрема, експедитора, перевізника, тому вказана обставина в даному випадку не впливає на митну вартість спірного.

Крім того, слід зазначити, що з аналізу положень Митного кодексу України вбачається, що право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Верховний Суд України у постанові від 30 червня 2015 року (справа 21-591а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, водночас.

В ході розгляду справи ДФС не було обґрунтовано підстав, за наявності яких поданих декларантом документів було недостатньо для визначення митної вартості за основним методом, тобто за ціною договору.

Окрім іншого, колегія суддів наголошує, що при прийнятті спірних рішень про коригування митної вартості ДФС було порушено порядок (механізм) застосування методу визначення митної вартості з огляду на таке.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо миша вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього метолу відповідно до норм цього Кодексу.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів ДФС зазначено про не подання ТОВ всіх необхідних документів та відсутність інформації щодо вартості операцій з ідентичними товарами, з подібними (аналогічними товарами) та інформації, необхідної для обчислення вартості на основі віднімання та додавання вартості.

ДФС було обрано метод визначення митної вартості - резервний, про що зазначено у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ДФС, застосовуючи резервний метод визначення митної вартості товару, посилалася на інформацію, наявну у нього та інших митниць щодо подібних товарів тим, які імпортував позивач, що суперечить правовій позицій ДФС, зазначеній в спірному рішенні про коригування митної вартості (щодо неможливості застосування методу за подібними товарами у зв'язку з відсутністю відповідних даних та інформації та свідчить про неправомірність застосування резервного методу митним органом.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

З приводу заяви адвоката Малюка Є.В. про стягнення судових витрат в розмірі 3000,00 грн., пов'язаних з отриманнях адвокатських послуг, колегія суддів погоджується із доводами представника апелянта, що наведені послуги не відповідали принципу необхідності та співмірності у спірних правовідносинах.

У відповідних рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року, заява № 71660/11 (п.95) , «Гімайдуліна та інші проти України від 10 грудня 2009 року ( п.п.34-36) , «Двойних проти України» від 12 жовтня 2006 року, заява 72277/01 (п.80), «Меріт проти України» від 30 березня 2004 року (п.88), Суд зазначив, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Враховуючи все вищезазначене, а також ту обставину, що справа не є складною, колегія суддів вважає, що у задоволенні такої заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Херсонської митниці ДФС України - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року - без змін.

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Малюка Євгена Володимировича про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Потапчук В.О.