Справа № 554/7360/18
Суддя: Січиокно Т. О.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 17.10.2018 Справа № 554/7360/18
Справа № 554/7360/18
Номер провадження 2а/554/383/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі :

головуючого судді - Січиокно Т.О.

за участю: секретаря - Ромахової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 Управління патрульної поліції в Полтавській області ОСОБА_2 про визнання незаконною постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

у вересні 2018 року позивач звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом та просить суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії НК № 420893 від 12.09.2018 року, винесену інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3 згідно якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Адміністративний позов позивачем мотивований тим, що згідно постанови серії НК № 420893 від 12.09.2018 року, винесеної інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень. Дану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад даного адміністративного правопорушення, оскільки 12.09.2018 року о 10 год. 40 хв. він керуючи автомобілем ГАЗ 330202 ПЕ, д.н.з. ВІ 1048 ВІ здійснив проїзд перехрестя вулиць Маршала Бірюзова та Тевелєва у м.Полтава на дозвільний сигнал світлофора, а не на заборонний як про це зазначено у оскаржуваній постанові.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав,

з підстав викладених у ньому, наполягав на його задоволенні.

Відповідач інспектор роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Полтава Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно наданих заперечень відповідач проти задоволення позову заперечив, оскільки водій порушив п.8.7.3 ПДР, які забороняють рух на заборонні сигнали світлофора.

Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку:

згідно постанови про адміністративне правопорушення серії НК № 420893 від 12.09.2018 року, яка винесена інспектором роти ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за те, що останній 12.09.2018 року о 10 год. 40 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Маршала Бірюзова здійснив проїзд регульованого перехрестя з вулицею Героїв пожежних на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п.п.8.7.3 ПДР України, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Частиною 2 ст.122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Згідно п.8.7.3 ПДР сигнали світлофора мають такі значення:

г) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

е)червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух;

є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

П.8.10 ПДР визначено, що у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед розміткою 1.12 (стоп лінія), а якшо її немає не ближче 10 метрів до світлофору, пішохідного переходу, а якщо і вони відсутні перед перехрещуваною проїзною частиною.

Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. (Пункт 8.11 ПДР).

На розгляд суду відповідачем надано відеозапис, на якому зафіксовано рух автомобілів по вул. Маршала Бірюзова у м.Полтава. Однак, даним відеозаписом не зафіксовано, на який сигнал світлофора рухався водій, керуючи автомобілем ГАЗ 330202 та повертаючи із вул. Маршала Бірюзова на вулицю Героїв пожежників. Натомість із відеозапису вбачається, що даний автомобіль рухається з іншими автомобілями, які також здійснювали маневр повороту ліворуч.

Ч.3 ст. 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може трактуватися на припущеннях. Всі сумніви повинні трактуватися на користь обвинуваченого.

Згідно доводів, викладених у адміністративному позові позивач ОСОБА_1 заперечив факт проїзду на заборонний сигнал світлофора, дані відеозапису не підтверджують даного факту, а тому суд визнає цей доказ неналежним.

З цих підстав суд визнає, що інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3 без достатніх правових підстав було винесено постанова про накладення адміністративного стягнення стосовно позивача, а тому поданий ним адміністративний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 71, 159-163, 167, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 Управління патрульної поліції в Полтавській області ОСОБА_2 про визнання незаконної постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії НК № 420893 від 12.09.2018 року, винесену інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3, згідно якої ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425, 00 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя: Т.О. Січиокно

Повен текст судового рішення виготовлено 22 жовтня 2018 року.