Справа № 817/874/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1486/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Онишкевича Т.В.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року, ухвалене суддею Комшелюк Т.О., 10:23:16 год., м. Рівне, дата складання повного тексту рішення 21 травня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області про визнання дій протиправними, визнання акту недійсними та скасування розрахунку,-

В С Т А Н О В И В:

23.03.2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області, в якому просив:

визнати протиправними дії старшого державного інспектора Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області Чапала А.О. щодо проведення габаритно-вагового контролю та накладення сплати збору за пересування дорогами країни;

визнати недійсним акт про перевищення транспортним засобом RENAULТ, державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом RIEDLER, державний номер НОМЕР_2 нормативних вагомих параметрів № 0010651 від 22.02.2018 року;

скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів авто мобільними дорогами загального користування № 1 від 22.02.2018 накладеного на ОСОБА_1 в розмірі 280,8 евро.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0010651 від 22.02.2018 не містить приписів обов'язкового характеру, не встановлює прав та обов'язків для позивача, не змушує останнього до будь-яких дій, що можуть викликати порушення його прав, свобод або законних інтересів, тому в задоволенні позовних вимог позивача в частині визнання вказаного акту недійсним належить відмовити.

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що перевезення вантажу автомобілем позивача RENAULТ, державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом RIEDLER, державний номер НОМЕР_2, здійснювалося з перевищенням допустимих вагових параметрів та за відсутності дозволу який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, або документа про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів. За результатами документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача було встановлено, що фактична маса транспортного засобу становить 57,212т. Враховуючи, що нормативно допустима фактична маса становить 40т, перевищення склало - 17,212т (57,212т - 40т = 17,212т), що у відсотковому відношенні становить 43,03%. При цьому, відповідно до п.21 Порядку №879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. Таким чином, розмір плати за проїзд становить: (0,27 Євро/км + 0 + 0) х 104км х 5 х 2 = 280,80 Євро, що повністю відповідає складеному відповідачем розрахунку №1 від 22.02.2018.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його винесеним без урахування всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позов.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що водієм транспортного засобу RENAULТ, державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом RIEDLER, державний номер НОМЕР_2, було надано для перевірки документи, що підтверджують вид вантажу, проте вони не являються підтвердженням кількості перевезеного вантажу. Отже, вважаємо, що математичний розрахунок загальної маси автомобіля з вантажем судом проведено не вірно, та на підставі не відповідних документів.

Також апелянт не погоджується з позицією суду першої інстанції, що акт перевірки від 22.02.2018 №036045 був підписаний водієм ОСОБА_2 без будь-яких застережень щодо наявності у нього товарно-транспортної накладної на вантаж, в т.ч. №13/а від 22.02.2018, та з тим, що у вказаному акті ОСОБА_2 не заперечувалося, що фактична маса транспортного засобу становила 57,212т, про що свідчить його власноручний підпис, оскільки представники Укртрансбезпеки шляхом залякування водія, що якщо ним не буде підписано акт то транспортний засіб буде поставлений на штраф майданчик у зв'язку з підвищенням габаритно-вагових параметрів, тому він будучи особою, яка є юридично не обізнаною в чинному законодавстві підписав усі надані інспекторами папери.

На думку апелянта, якщо працівники Уктрансбезпеки здійснювали габаритно-ваговий контроль на підставі зазначених документів, то потрібно було провести точний габаритно-ваговий контроль шляхом зважування транспортного засобу на стаціонарних вагах, проте здійснити зважування транспортного засобу водію не пропонувалося.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 22.02.2018 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області, відповідно до затвердженого графіка проведення рейдових перевірок, направлення на перевірку від 16.02.2018 №027221, на 382км автодороги М07 Київ-Ковель-Ягодин (стаціонарний пост поліції), проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів. Під час вказаного рейду, інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області проведено документальний габаритно-ваговий контроль сідлового тягача RENAULТ, державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом RIEDLER, державний номер НОМЕР_2, що належать позивачу.

В результаті документального габаритно-вагового контролю встановлено, що перевезення вантажів здійснюються з порушеннями п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме: повна маса транспортного засобу склала 57,212 т, при допустимих 40т. Також, встановлено порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ, а саме: відсутні дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень та товарно-транспортна накладна на вантаж.

Після здійснення контролю, оператором вагового комплексу складена довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, інспектором складений акт від 22.02.2018 №0010651 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, проведений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, а також складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22.02.2018 №036045.

Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним акта про перевищення транспортним засобом вагових параметрів №0010651 від 22.02.2018 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, обов'язковою ознакою рішень (нормативно- правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду фізичними чи юридичними особами, є створення ними негативних юридичних наслідків у формі порушення прав, свобод або законних інтересів таких осіб.

Однак, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів є лише матеріальною формою фіксації результатів перевірки, відображенням висновків, які зроблено перевіряючими особами під час габаритно-вагового контролю та слугує підставою для розгляду питання про складення розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, у зв'язку чим його не можливо визнати рішенням суб'єкта владних повноважень, яке тягне за собою певні негативні наслідки для особи, відносно якої такий акт складено.

Враховучи, що акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0010651 від 22.02.2018 не містить приписів обов'язкового характеру, не встановлює прав та обов'язків для позивача, не змушує останнього до будь-яких дій, що можуть викликати порушення його прав, свобод або законних інтересів, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача в частині визнання вказаного акту недійсним.

Виходячи зі змісту положень п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» № 879 від 27.06.2007 вбачається, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно підпунктів 15 та 27 пункту 5 Положення про державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України

від 11 лютого 2015 року № 103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також, здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного вбачається, що Державна служба України з безпеки на транспорті здійснює функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

В силу статті 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (стаття 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Згідно абз. 4 п. 1 постанови Кабінету міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Центральним органом виконавчої влади з питань безпеки на автомобільному транспорті, згідно постанови Кабінету Міністрів України за №103 від 11.02.2015, є Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), яка здійснює свої повноваження безпосередньо, а також через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (зі змінами)).

Відповідно до пункту 4 вказаних Правил визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (зі змінами), визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

В силу частини 1 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Згідно ч.3 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у ч.2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Пунктом 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (зі змінами) «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок №879).

Відповідно до пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Пуктом 3 Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції..

Згідно пункту 20 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських.

Пунктом 30 Порядку №879 визначено, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Відповідно до пункту 31 Порядку №879 при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Згідно п.311 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Встановлено, що 22.02.2018 водій транспортного засобу марки Renault, номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_2, надав посадовим особам відповідача для здійснення документального габаритно-вагового контролю наступні документи: посвідчення водія серії НОМЕР_3, видане ВРЕР ДАІ м. Сарни УДАІ УМВС України у Рівненській області 31.12.2013; свідоцтво про реєстрацію сідлового тягача серії НОМЕР_4; свідоцтво про реєстрацію напівпричепа серії НОМЕР_5; договір №105 від 20.02.2018; рахунок на оплату №79 від 20.02.2018 до договору №105 від 20.02.2018; рахунок на оплату №85 від 22.02.2018 до договору №105 від 20.02.2018.

Відповідно до п.1.1 Договору №105 від 20.02.2018, укладеного між ДП «Волиньторф» (Продавець) та ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№46)» (Покупець), предметом даного договору була поставка крихти брикетів торфових у кількості 40,74т.

Згідно з свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_6 та НОМЕР_5 маса належних позивачу сідлового тягача Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1, без навантаження складає 7362кг, напівпричепа-самоскида Riedler, реєстраційний номер НОМЕР_2, - 9110 кг.

Тобто, загальна маса автомобіля позивача з вантажем на час проведення перевірки становила 57,212т (40,74т + 7,362т + 9,110т = 57,212т).

Згідно з актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22.02.2018 №036045 товарно-транспортна накладна №13/а від 22.02.2018, згідно з якою маса вантажу складала 20,740т, на яку покликається позивач, була відсутня у водія під час проведення перевірки. При цьому, докази на підтвердження протилежного в матеріалах справи відсутні. Акт перевірки від 22.02.2018 №036045 був підписаний водієм ОСОБА_2 без будь-яких застережень щодо наявності у нього товарно-транспортної накладної на вантаж, в т.ч. №13/а від 22.02.2018. Крім того, в акті про перевищення транспортним засобом вагових параметрів від 22.02.2018 №0010651 ОСОБА_2 не заперечувалося, що фактична маса транспортного засобу становила 57,212т, про що свідчить його власноручний підпис. Жодних зауважень ОСОБА_2 даний акт не містить.

Таким чином, перевезення вантажу автомобілем позивача здійснювалося з перевищенням допустимих вагових параметрів та за відсутності дозволу який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, або документа про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

Пунктом 2 Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879, встановлено наступні ставки плати за проїзд для великовагових транспортних засобів (за загальну масу) від 40 до 44 тонн включно 0,1 євро, від 44 до 52 тонн включно 0,2 євро, від 52 до 60 тонн включно 0,27 євро, понад 60 тонн за кожні наступні 10 тонн 0,78 євро; з перевищенням допустимих осьових навантажень: до 5 відсотків включно - 0,05 євро, від 5 до 10 відсотків включно - 0,1 євро, від 10 до 20 відсотків включно 0,27 євро, понад 20 відсотків за кожні наступні 5 відсотків - 0,15 євро.

Зі змісту акта перевірки від 22.02.2018 №036045 слідує, що маршрут перевезення з с. Прилісне Волинської області до с. Катеринівка Рівненської області, протяжність якого становить 104 км, встановлено зі слів водія ОСОБА_3 Вказана відстань перевезення вантажу не заперечувалася сторонами в судовому засіданні.

За результатами документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача було встановлено, що фактична маса транспортного засобу становить 57,212 т.

Враховуючи, що нормативно допустима фактична маса становить 40т, перевищення склало - 17,212т (57,212т - 40т = 17,212т), що у відсотковому відношенні становить 43,03%.

При цьому, відповідно до п.21 Порядку №879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Таким чином, розмір плати за проїзд становить: (0,27 Євро/км + 0 + 0) х 104км х 5 х 2 = 280,80 Євро, що повністю відповідає складеному відповідачем розрахунку №1 від 22.02.2018.

Згідно п.17 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567, рейдова перевірка (в т.ч. документальний габаритно-ваговий контроль) проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення.

Тобто, для здійснення рейдової перевірки не є обов'язковим зупинення транспортного засобу саме посадовими особами Укртрансбезпеки.

Доводи позивача про те, що водію транспортного засобу не було видано довідку про здійснення габаритно-вагового контролю, суд також оцінює критично, оскільки вказані доводи не підтвердженні позивачем належними та допустимими доказами.

При цьому, акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №036045 від 22.02.2018, акт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0010651 від 22.02.2018 та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №1 від 22.02.2018 були підписані водієм ОСОБА_2 без внесення до них будь-яких застережень (заперечень, зауважень) щодо ненадання йому довідки про здійснення габаритно-вагового контролю.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що посадовими особами відповідача було здійснено перевірку відповідно до вимог чинного законодавства, з дотриманням порядку державного контролю на автомобільному транспорті, були з'ясовані всі обставини, які мали значення для складення правильного розрахунку плати за проїзд, відтак позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області про визнання дій протиправними, визнання акту недійсними та скасування розрахунку є безпідставними, а судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні таких.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року у справі №817/874/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області про визнання дій протиправними, визнання акту недійсними та скасування розрахунку - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 06.12.2018.