Справа № 500/2641/18
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/2641/18

06 грудня 2018 рокум.Тернопіль

Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Дерех Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 до подання позовної заяви звернувся до суду із заявою про його забезпечення, шляхом зупинення дії Рішення виконавчого комітету Бережанської міської ради від 15 листопада 2018 року №724 "Про демонтаж самовільно встановлених металевих тимчасових споруд по АДРЕСА_2, в частині зобов'язання ОСОБА_1, який проживає за адресою: 47500 АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 демонтувати встановлену тимчасову споруду, яка розміщена за адресою по АДРЕСА_3 і звільнити самовільно зайняту земельну ділянку протягом 10 днів з дня його офіційного повідомлення; заборони міському комунальному підприємству "Господар" Бережанської міської ради здійснювати будь-які дії щодо примусового виконання Рішення виконавчого комітету Бережанської міської ради від 15 листопада 2018 року №724 "Про демонтаж самовільно встановлених металевих тимчасових споруд по АДРЕСА_4 а саме, щодо демонтажу металевого гаража, який розміщений за адресою: АДРЕСА_4, до винесення рішення суду за позовом та набрання ним законної сили.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що невжиття забезпечення позову може призвести до неправомірного знесення належного йому металевого гаража, розташованого в межах земельної ділянки по АДРЕСА_2, оскільки спірним рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради від 15 листопада 2018 року №724 передбачено, що у разі добровільного невиконання вказаного рішення у встановлений 10-денний строк будуть вжиті заходи із примусового знесення металевих тимчасових споруд, що як наслідок призведе до неможливості звернення до суду з відповідним позовом та виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення його вимог. Також заявник вказав, що вжиття заходів із забезпечення позову у спосіб, вказаний в заяві, жодним чином не впливає на права та інтереси відповідача та третьої особи. Крім того, зазначив, що даним рішенням (пункт 4) передбачено, що у разі невиконання власниками тимчасових споруд вимог щодо добровільного демонтажу тимчасових металевих споруд, демонтаж даних споруд буде проведений засобами Бережанського МКП "Господар", а також попереджено, що у разі невиконання цього рішення у встановлений 10-денний строк буде вжито заходи із примусового знесення металевих тимчасових споруд. Тому, вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, а для їх відновлення ОСОБА_1 вимушений буде докласти значних зусиль. На думку ОСОБА_1, обраний ним захід забезпечення позову співмірний із заявленими в майбутньому вимогами, такими, що відповідатимуть предмету позову вжиття заходів забезпечення жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Також пояснив, що у вказаний законом термін ним буде подано адміністративний позов до Виконавчого комітету Бережанської міської ради Тернопільської області, як відповідача та третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Бережанське міське комунальне підприємство "Господар".

Так, вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд повинен з'ясувати предмет позову, який має намір подати заявник.

У даному випадку ним є рішення Виконавчого комітету Бережанської міської ради Тернопільської області від 15.11.2018 року №724 "Про демонтаж самовільно встановлених металевих споруд тимчасових споруд по АДРЕСА_2 яким зобов'язано власників металевих споруд демонтувати самочинно встановлені тимчасові споруди, які розмішені по АДРЕСА_4 і звільнити самовільно зайняті земельні ділянки протягом 10 днів з дня офіційного повідомлення.

В преамбулі рішення Виконавчого комітету Бережанської міської ради Тернопільської області від 15.11.2018 року №724 "Про демонтаж самовільно встановлених металевих споруд тимчасових споруд по АДРЕСА_4 Виконавчий комітет Бережанської міської ради Тернопільської області керується підпунктом 13 п."а" ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статей 1-5, 125, 126, 153 Земельного кодексу України, з урахуванням факту самовільного захоплення та використання громадянами земельних ділянок, без права установчих документів по АДРЕСА_4.

Отже, оскаржуючи Рішення Виконавчого комітету Бережанської міської ради Тернопільської області від 15.11.2018 року №724 "Про демонтаж самовільно встановлених металевих споруд тимчасових споруд по АДРЕСА_4 ОСОБА_1, спірні правовідносини будуть стосуватися права власності на металеві споруди, а також права власності або користування земельними ділянками, на яких знаходяться вказані металеві споруди.

Частиною 1 ст.2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Також, п.1 ч.1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно - правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий, проте сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Виходячи з положень Цивільного процесуального кодексу Украйни, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

В той же час, спір щодо права власності чи користування земельною ділянкою, щодо права власності на створене майно ( у даному випадку - металевий гараж) не відноситься до публічно-правових незалежно від суб'єктного стану сторін.

Таким чином, даний спір не відноситься до юрисдикції адміністративного судочинства.

Послідовно, це виключає можливість прийняття судового рішення по суті заяви про забезпечення позову. Таку заяву повинен вирішити компетентний суд (суд, який вирішує господарські або цивільні справи).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суддя вважає, що вказане питання належить до розгляду у місцевому загальному суді в порядку цивільного судочинства.

Приписами частини 6 статті 7 КАС України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Оскільки приписами статті 154 КАС України не врегульовано питання щодо прийняття процесуального рішення у разі надходження заяви про забезпечення позову до неналежного суду, тому суд застосовує аналогію закону відповідно до припису пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, котра врегульовує питання відмови у відкритті провадження у справі.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отримання судом заяви про забезпечення позову до відкриття провадження у справі не вимагає вчинення такої процесуальної дії, як відкриття провадження у справі.

А тому, суддя вважає, що слід відмовити у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 7, 150-151, 154, 170 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд даної заяви належить до юрисдикції загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_1

Суддя Дерех Н.В.

Копія вірна

Суддя Дерех Н.В.