Справа № 1440/2051/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 р. № 1440/2051/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом:Фермерського господарства "Компроміс", вул. Рибна, 1, с. Ольгопіль, Єланецький район Миколаївська область, 55525
до відповідача:Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034
про:визнання протиправною і скасування припису від 30.07.2018 № 247-ДК/0228Пр/03/01/-18,

Фермерське господарство «Компроміс» (надалі Господарство або позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги визнати протиправним та скасувати винесений головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Братському, Вознесенському, Єланецькому, Новоодеському районах та м. Вознесенську управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (надалі Управління або відповідач) ОСОБА_1 припис від 30.07.2018 з реєстраційним номером 247-ДК/0228Пр/03/01/-18.

В обґрунтування позовних вимог Господарство вказало, що посадові особи відповідача не дотрималися вимог Закону України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (надалі Закон № 877), діяли поза межами встановлених законом повноважень тому припис, який був винесений за результатами незаконної, за твердженнями позивача, перевірки, є протиправним та підлягає скасуванню.

У відзиві на позовну заяву (арк. спр. 42-47) Управління вказало, що перевірку було проведено відповідно до Закону України від 19.06.2003 № 963-IV «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (надалі Закон № 963) та у межах повноважень, передбачених затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (надалі Положення № 15). За результатами перевірки був встановлений факт самовільного зайняття Господарством земельної ділянки (порушення земельного законодавства), в звязку з чим посадова особа Управління, на підставі 144 Земельного кодексу України та статті 10 Закону № 963, видала позивачу припис про усунення порушення.

Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.

В судовому засіданні представник Господарства вимоги адміністративного позову підтримав, представник Управління просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

30.05.2018 в.о. начальника Управління видав наказ № 247-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» (надалі Наказ, арк. спр. 30).

Як зазначено у Наказі «… відповідно до вимог Земельного кодексу України, Законів України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «Про охорону земель», Положення про Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області … у звязку із доповідною запискою начальника відділу в Єланецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_2 від 23.05.2018 № 478/402-18 …», державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Миколаївській області головний спеціаліст відділу контролю за використанням та охороною земель у Братському, Вознесенському, Єланецькому, Новоодеському районах та м. Вознесенську управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_1 (надалі інспектор Управління) мала здійснити з 30.05.2018 по 22.06.2018 державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки щодо земельних ділянок, розташованих в межах території Возсіятської та Нововасилівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області.

20.06.2018 інспектор Управління склала «Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки» № 247-ДК/555/АП/09/01/-18 (надалі Акт, арк. спр. 12). Згідно з Актом «… на земельній ділянці державної власності сільськогосподарського призначення площею 50,4 га в межах території Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області виявлено посів соняшнику, що свідчить про порушення земельного законодавства а саме самовільне зайняття земельної ділянки. Дана земельна ділянка була надана по акту на право довічного успадковуваного володіння землею громадянину ОСОБА_3 який помер 28.02.2018 року. Встановлено що земельну ділянку засіяв голова ФГ «Компроміс» ОСОБА_4 самовільно. У звязку з чим вбачається порушення ст. 125, 126 ЗКУ …».

30.07.2019 інспектор Управління вручила голові Господарства припис (реєстраційний номер 247-ДК/0228Пр/03/01/-18, надалі Припис, арк. спр. 24-25), яким, з посиланням на статтю 144 Земельного кодексу України, статті 5, 6 10 Закону № 963, статті 181, 19 Закону України від 19.06.2003 № 962-IV «Про охорону земель», Положення № 15, Положення про Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, затверджене наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308 «Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру», зобовязала «… у 30-денний термін усунути порушення земельного законодавства …».

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема:

з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

добросовісно;

розсудливо;

пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з частиною першою статті 188 Земельного кодексу України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом (частина друга статті 188 Земельного кодексу України).

Аналогічні норми містяться у частинах першій та третій статті 19 Закону № 962.

Згідно з преамбулою, правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, визначені Законом № 963.

Відповідно до статті 2 Закону № 963, основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є:

забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України;

забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони та раціонального використання земель;

запобігання порушенням законодавства України в сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення;

забезпечення додержання власниками землі та землекористувачам стандартів і нормативів у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості ґрунтів, погіршення стану рослинного і тваринного світу, водних та інших природних ресурсів.

Обєктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі земля в межах території України (статті 4 Закону № 963), в той час як дія Закону № 877, відповідно до частини першої статті 2, поширюється на відносини, повязані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про помилковість доводів позивача, що ґрунтуються на нормах Закону № 877.

У частині першій статті 5 Закону № 963 вказано, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Згідно з пунктом 1 Положення № 15, таким органом є Держгеокадастр.

Таким чином, відповідач наділений повноваженнями щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

Повноваження відповідача у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі визначені статтею 6 Закону № 963. Зокрема, такими повноваженнями є здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації прав на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 963, державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснюється, зокрема, шляхом проведення перевірок.

Відповідно до частини першої статті 10 Закон № 963, державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотримання вимог законодавства України про охорону земель мають, серед іншого, право:

давати обовязкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень;

складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель.

Законом № 963 не встановлені підстави для проведення перевірок, не визначено відповідну процедуру, не передбачені гарантії дотримання прав субєктів, які перевіряються; нормативні акти, якими були би затверджені вимоги щодо оформлення результатів перевірок, відсутні.

Проте, виходячи з тексту Акта, він мав складатися в присутності керівника юридичної особи чи уповноваженої ним особи або фізичної особи чи її представників, що перевіряється, свідків, які були присутні при перевірці; інспектор Управління мала зазначити назву підприємства, установи чи організації, прізвище, імя та по батькові керівника (представника) юридичної особи чи фізичної особи, які перевіряються, місцезнаходження юридичної чи фізичної особи, які перевіряються.

Вказане в Акті місцезнаходження особи, яка перевірялася, співпадає з місцезнаходженням позивача. Відповідно, інспектор Управління здійснила перевірку саме Господарства (при тому, що Наказом на проведення такої перевірки не була уповноважена) за відсутності його керівника (уповноваженої ним особи).

Крім того, Актом передбачена наявність підпису представника особи, яка перевірялась, на підтвердження ознайомлення з його змістом та отримання копії.

За твердженнями позивача (які не були спростовані відповідачем), представник Господарства при проведенні перевірки не був присутній, копію акта голова Господарства отримав поштою 03.07.2018. Як вказано в Акті, направлення його копії поштою передбачено лише у випадку відмови представника особи від отримання. Доказів такої відмови відповідач не надав.

Суд зауважив, що вказані в Акті «фото та картографічні матеріали» відповідач не надав; посилання на документи, що підтверджують викладені в Акті обставини (факт перебування земельної ділянки у довічному успадковуваному володінні ОСОБА_3, факт смерті ОСОБА_3В.) відсутні.

З урахуванням наведеного, суд визнав, що перевірку Господарства було проведено безпідставно (за відсутності у Наказі інформації щодо позивача), дії Інспектора Управління не відповідають критеріям, встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, Акт не є належним, допустимим та достовірним доказом про порушення позивачем вимог статей 125 і 126 Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Самовільним зайняттям земельної ділянки, згідно зі статтею 1 Закону № 963, є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Оскільки ОСОБА_3 (особа, якій за життя належало право довічного успадковуваного володіння) був членом Господарства (арк. спр. 31), на думку суду, доводи відповідача про те, що мав місце факт самовільного зайняття позивачем земельної ділянки, є хибними.

Крім того, суд зауважив, що із змісту Припису незрозуміло, які саме дії мав вчинити позивач у 30-денний строк, з урахуванням того, що, відповідно до частини третьої статті 122 Земельного кодексу України, повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду.

За таких обставин, на думку суду, виданий інспектором Управління Припис є протиправним.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір розподіляється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 9, 12, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фермерського господарства "Компроміс" (вул. Рибна,1, с. Ольгопіль, Єланецький район Миколаївська область, 55525, ідентифікаційний код 20895648) до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 39825404) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати винесений 30.07.2018 державним інспектором головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Братському, Вознесенському, Єланецькому, Новоодеському районах та м. Вознесенську управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_1 припис (реєстраційний номер 247-ДК/0228Пр/03/01/-18).

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 39825404) на користь Фермерського господарства "Компроміс" (вул. Рибна, 1, с. Ольгопіль, Єланецький район Миколаївська область, 55525, ідентифікаційний код 20895648) судовий збір в сумі 1762 грн., що був сплачений платіжною квитанцією від 22.08.2018 № 46157.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна