Справа № 320/5192/18
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

07 грудня 2018 р. № 320/5192/18
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Гордієнко Т. О. розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОПІК-Україна", вул. Шолом-Алехема, 93/4, м. Бровари, Броварський район, Київська область, 07400

до відповідача:Баштанського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління у Миколаївської області, вул. Полтавська, 41, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, 56100 Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Рибачук Ольги Володимирівни, АДРЕСА_2 Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Помазан Яни Валеріївни, АДРЕСА_3 Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Тетяни Леонідівни, АДРЕСА_1, 54001

про:визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «ЕКОПІК-Україна», звернулося до суду з позовом до Баштанського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Рибачук О.В., приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Помазан Я.В., приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т.Л. про визнання протиправними та скасування рішень.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09.02.2018 по справі № 915/2168/15, яке набрало законної сили, стягнуто з ПП ВТФ «ТАБ» на користь ТОВ «ЕКОПІК-Україна» грошові кошти у сумі 1040901,15 грн. Рішення мотивовано тим, що до позивача перейшло право вимоги заборгованості ПП ВТФ «ТАБ» за кредитним договором від 03.06.2011 року № 640511-КЮ від ПАТ Банк «Морський» в обсязі, заявленому до стягнення. Відповідно до інформаційної довідки № 63568232 від 15.07.2016 року у власності ПП ВТФ «ТАБ» перебувала будівля АЗС в м. Миколаєві, вул. Самойловича, 32 В та яка перебувала в забороні відчуження встановлена на користь ПАТ Банк «Морський» та іпотеці цього ж банку. ПП ВТФ «ТАБ» не здійснило погашення заборгованості ні на користь первісного кредитора - ПАТ Банк «Морський», ні на користь ТОВ «ЕКОПІК-Україна».

В результаті прийняття відповідачами по справі № 320/5192/18 спірних рішень, обтяження припинені, та зареєстровано право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна за іншими особами.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Вимогами у цій справі є визнання протиправним і скасування рішень ДВС та приватних нотаріусів (які діяли як державний реєстратор) про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна за іншими особами, що пов'язане з порушенням прав позивача на об'єкт нерухомого майна іншою особою, за якою відповідачами зареєстровано аналогічне право на той самий об'єкт нерухомого майна.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідачі, приймаючи оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (право власності на об'єкт нерухомого майна), не мали публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняті відповідачами оскаржувані рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за іншою особою є захистом прав позивача на об'єкт нерухомого майна від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

Позивач фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у нього права власності на об'єкт нерухомого майна, як наслідок, відсутністю в інших осіб правомірного інтересу щодо фіксації свого права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором позивача щодо права на спірну земельну ділянку, яке підлягає державній реєстрації.

З урахуванням наведеного спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна має розглядатися як спір, що пов'язаний з порушенням цивільних прав позивача на об'єкт нерухомого майна іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж об'єкту нерухомого майна. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора (державного виконавця, приватного нотаріуса) в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна безпосередньо пов'язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо об'єкту нерухомого майна з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права власності на той ж об'єкт нерухомого майна. Такий спір має приватноправовий характер. З огляду на суб'єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб'єктного складу сторін спору.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 по справі № 823/2042/16.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Тому позивач не позбавлений права звернутися до господарського суду з даним позовом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 238, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень КАС України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т. О. Гордієнко