Справа № 200/10675/18-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

03 грудня 2018 р. Справа №200/10675/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Рудь Т.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області

про зобов'язання вчинити певні дій

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області відповідно про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

03 грудня 2018 року представник відповідача надав через канцелярію суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що батько позивача ОСОБА_2 знаходився на обліку у відділенні Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Димитров (нині м.Мирноград) як отримувач страхових виплат та отримував щомісячні страхові виплати в разі часткової втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, розмір яких становив 3789,70 грн. на місяць.

Відповідно до довідок МСЕК від 12.05.1995 року його батьку було встановлено 2 групу інвалідності за профзахворюванням з 03.05.1995 року безстроково та встановлено 80 % втрати працездатності з 03.05.1995 року безстроково.

12 серпня 2017 року його батько помер.

Як спадкоємець померлого першої черги за законом позивач звернувся до Другої Краматорської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину щодо залишку недоотриманих страхових виплат у відповідача.

На запит нотаріуса щодо суми недоотриманих померлим батьком страхових виплат відповідач надав відповідь від 17.05.2018 року №04/08-1710, з якої вбачається, що згідно бази «Реєстру потерпілих» його батько не має заборгованості по страховим виплатам.

На його звернення відповідач надав позивачу копію постанови відділення відповідача в м. Димитров (нині м. Мирноград) від 30.06.2016 р. про припинення щомісячної страхової виплати та копію постанови відділення відповідача в м. Димитров (нині м. Мирноград) від 14.12.2016 р. про зняття з обліку потерпілого. З цих документів вбачається, що батькові були припинені страхові виплати з 01.07.2016 р. у зв'язку із закінченням терміну дії довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Позивач вважає такі дії незаконними, та просить суд зобов'язати відповідача нарахувати щомісячні страхові виплати, передбачені ч. 1 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування» на ім'я ОСОБА_2, за період з 01.07.2016 року по день його смерті 12.08.2017 року.

З підстав викладеного суд зазначає про наступне.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі по тексту Закон № 1105 в редакції на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону 1105 страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. (частина 1 ст. 42 Закону).

Відповідно до статті 46 Закону страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; якщо з'ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов'язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; в інших випадках, передбачених законодавством.

Частинами 1, 4, 7, 10 статті 47 Закону 1105 визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; особам, які мають право на виплати у зв'язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України затверджено Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат від 27 квітня 2007 року N 24. (редакція на момент виникнення спірних правовідносин).

Дія цього Порядку поширюється на потерпілих та осіб, які мають на це право, а також на осіб, право яких на отримання відшкодування шкоди було встановлено раніше згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам унаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Пунктами 1.4., 1.5., 1.6., 1.10. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, перелік яких визначений у пунктах 2.7, 2.8, 3.1, 5.3, 6.1.1 цього Порядку, і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Рішення про призначення (відмову у призначенні) страхових виплат оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім'ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Робочі органи виконавчої дирекції Фонду можуть затримати страхові виплати до з'ясування підстав для виплат, якщо документи про страховий випадок оформлені з порушенням встановлених вимог.

Справа про страхові виплати потерпілого формується за його бажанням в робочих органах виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням роботодавця або за місцем проживання потерпілого.

Належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їх сімей, а в разі їх відсутності - уключаються до складу спадщини.

Як вбачається з відповіді Слов'янського відділення управління виконавчої дирекції фонду в Донецькій області Фонду соціального страхування України від 17.05.2018 року №04/08-1710 згідно бази «реєстр потерпілих» потерпілий ОСОБА_2 Романочив, який помер 12.08.2017 року не має заборгованості по страховим виплатам.

Отже, судом з матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з метою отримати недоотриманих його батьком - ОСОБА_2, за життя, страхових виплат у відповідача, не отримавши відповідного свідоцтва про право на таку спадщину.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК).

Статтею 1219 Цивільного кодексу України передбачені права та обов'язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 Цивільного Кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомогу зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з частиною десятою статті 47 Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Позивач відповідно до статті 1261 Цивільного Кодексу України є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що оскільки грошові кошти недоотриманих соціальних виплат увійшли до спадкового майна, їх отримання регулюється спадковим законодавством.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що не є публічно-правовим спір за участю суб'єкта владних повноважень публічного права, з одного боку, та суб'єкта приватного права - фізичної особи, коли управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на створення, зміну або припинення її цивільних прав. В даному випадку існує спір про право, хоча однією зі сторін у ньому виступає особа публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного законодавства. У спірних правовідносинах у цьому випадку реалізується не публічний, а приватний інтерес.

З огляду на викладене, судом встановлено, що даний спір є цивільним, що не пов'язаний з діями суб'єктів владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій, отже не є публічно-правовим спором, а справа не відноситься до адміністративної юрисдикції та повинна розглядатися у порядку цивільного судочинства на підставі вимог частиною першою статті 19 Цивільно-процесуальним кодексом України.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що оскільки грошові кошти недоотриманих пенсії та соціальних виплат увійшли до спадкового майна, їх отримання регулюється цивільним законодавством.

Таким чином позивачу необхідно звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 239 Кодексу адміністративного суду України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Відповідно до частини другої статті 109 Цивільно-процесуального кодексу України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

Разом з тим суд роз'яснює, що відповідно Цивільного процесуального кодексу України позивач може звернутись з даним позовом до відповідного місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства.

Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дій - закрити.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Роз'яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повний текст ухвали складений, підписаний у нарадчій кімнаті 07 грудня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Кониченко О.М.