Справа № 823/2438/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Київ №823/2438/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Губської О.А.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, повний текст рішення виготовлено 22.08.2018, суддя Руденко А.В.) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправним та скасування припису та постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Черкаській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати повністю припис про усунення виявлених порушень №ЧК-419/366/АВ від 23.05.2018; визнати протиправною та скасувати повністю постанову №ЧК-419/366/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-295 від 13.06.2018 про накладення штрафу у розмірі 111690,00 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року та відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що на час проведення інспекційного відвідування між громадянкою ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 існували трудові відносини, при цьому факт укладення цивільно-правового договору не спростовує факту наявності трудових відносин між позивачем та громадянкою ОСОБА_3, оскільки цивільно-правовий договір №1 від 27.04.2018 має ознаки трудових відносин між ФОП ОСОБА_2 та громадянкою ОСОБА_3, оскільки у ньому не визначено обсягу робіт (послуг), які необхідно виконувати (надавати), а оплата таких робіт (послуг) здійснена за процес праці (виконання трудових функцій продавця), а не за конкретно визначені результати виконаної роботи чи наданих послуг.

21.11.2018 від позивача до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначаючи, що відносини, які виникли згідно цивільно-правового договору за №1 від 27.04.2018, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3, фактично є цивільно-правовими відносинами, до яких слід застосовувати норми цивільного законодавства, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець Звенигородською районною державною адміністрацією Черкаської області 05 липня 1995 року.

У зв'язку з надходженням інформації про можливе використання неоформленої праці, наказом заступника начальника Управління Держпраці у Черкаській області від 21.05.2018 №445-Н посадовим особам Управління доручено у період з 23.05.2018 по 06.06.2018 здійснити позаплановий захід (інспекційне відвідування) фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань оформлення трудових відносин з найманими працівниками, робочого часу, оплати праці.

На підставі наказу оформлено направлення від 21.05.2018 №924 на проведення інспекційного відвідування зазначеного суб'єкта господарювання.

23 травня 2018 року посадовою особою Управління Держпраці у Черкаській області проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, за наслідками якого складено акт №ЧК-419/366/АВ від 26.05.2018 (далі - акт інспекційного відвідування).

В акті інспекційного відвідування встановлено допуск до роботи продавцем ОСОБА_3 без укладення трудових договорів, оформлених у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту), або видання наказу, або розпорядження та без повідомлення про прийняття працівника на роботу Державної фіскальної служби, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413.

На підставі акта інспекційного відвідування, начальником Управління Держпраці у Черкаській області ОСОБА_4 винесено:

- припис про усунення виявлених порушень №ЧК-419/366/АВ/П від 23.05.2018, яким встановлено термін для усунення порушень до 01.06.2018;

- постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧК-419/366/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-295 від 13.06.2018, за якою за порушення законодавства про працю, керуючись ст. 259 КЗпП України, на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 111690 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що наявні в матеріалах справи цивільно-правовий договір №1 від 27.04.2018, укладений між ФОП ОСОБА_2 (Замовник) та ОСОБА_3 (Виконавець), за яким Виконавець зобов'язується виконати Замовнику роботи у повному обсязі і на умовах передбачених даним договором, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити дану роботу (п. 1.1. вказаного Договору) та копія акта приймання-здачі виконаних робіт №1 від 25.05.2018 до цивільно-правового договору №1 від 27.04.2018, за яким роботи, передбачені п.2.1. Договору виконано якісно, в повному обсязі та у строк, згідно з умовами зазначеного Договору, свідчать, що 23.05.2018 ОСОБА_3 виконувала роботу в продуктовому магазині за адресою: АДРЕСА_1, с. Шевченкове, Звенигородського району, Черкаської області, за цивільно-правовим договором №1 від 27.04.2018, відтак, відповідачем не доведено порушення позивачем ст. 24 КЗпП України, тому припис про усунення виявлених порушень №ЧК-419/366/АВ/П від 23.05.2018, та постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧК-419/366/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-295 від 13.06.2018 є протиправними.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з п. 1 Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп. 5 п. 6 Положення №96 Державна служба України з питань праці для виконання покладених на неї завдань має право: безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Державна служба України з питань праці.

Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 "Про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Порядок №295).

Відповідно до п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Державна служба України з питань праці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Пунктами 19, 20 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

В акті інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 встановлено допуск до роботи продавцем ОСОБА_3 без укладення трудових договорів, оформлених у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту), або видання наказу, або розпорядження та без повідомлення про прийняття працівника на роботу Державної фіскальної служби, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 (а.с.16-21).

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" від 17.06.2015 №413 установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відтак, правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Державної служби України з питань праці чи її територіального органу акті інспекційного відвідування та доведений належними доказами.

Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

При цьому, цивільно-правовий договір це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Відповідно до частин 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частина 1 статті 843 Цивільного кодексу України).

Основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, оскільки метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

В свою чергу, за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляються актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата.

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється нормами Кодексу законів про працю України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг (підрядника) у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема, нормами Цивільного кодексу України.

В матеріалах справи наявний цивільно-правовий договір №1 від 27.04.2018, укладений між ФОП ОСОБА_2 (Замовник) та ОСОБА_3 (Виконавець), за яким Виконавець зобов'язується виконати Замовнику роботи у повному обсязі і на умовах передбачених даним договором, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити дану роботу (п. 1.1. вказаного Договору). Обов'язки Виконавця по цивільно-правому договору: в продуктовому магазині за адресою: АДРЕСА_1, с. Шевченкове, Звенигородського району, Черкаської області, проводити упорядкування товару шляхом його сортування і розміщення по найменуваннях, підготовка товару шляхом його перерахування та зважування з метою проведення інвентаризації в магазині, продаж продовольчих товарів в присутності найманих працівників у строк з 01.05.2018 по 25.05.2018 з метою навиків отримання професії продавця (п. 2.1. Договору); вартість послуг (робіт) по цивільно-правовому договору складає: 1800,00 грн. (п. 4.1. Договору); даний Договір вступає в силу 01 травня 2018 року та діє до 25.05.2018 (п. 6.1. Договору).

В матеріалах справи міститься також копія акта приймання-здачі виконаних робіт №1 від 25.05.2018 до цивільно-правового договору №1 від 27.04.2018, за яким роботи, передбачені п.2.1. Договору виконано якісно, в повному обсязі та у строк, згідно з умовами зазначеного Договору.

Так, вказані докази свідчать, що 23.05.2018 ОСОБА_3 виконувала роботу в продуктовому магазині за адресою: АДРЕСА_1, с. Шевченкове, Звенигородського району, Черкаської області, за цивільно-правовим договором №1 від 27.04.2018, укладеним з ФОП ОСОБА_2.

Вказана обставина також встановлена постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 24.07.2018 у справі №694/958/18 (набрала законної сили 06.08.2018), якою провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП (фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) закрито у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказаною постановою суду встановлено, що між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виникали трудові відносини, а мали місце цивільно-правові відносини, які врегульовані на цивільно-правових засадах, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні письмові пояснення ОСОБА_3, яка вказала, що виконувала роботу за цивільно-правовим договором.

Таким чином, постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 24.07.2018 у справі №694/958/1 про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, встановлено, що ОСОБА_3 на момент перевірки виконувала роботу за цивільно-правовим договором. Відтак, ця обставина не підлягає доказуванню, а постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для адміністративного суду.

Щодо доводів відповідача про те, що на момент перевірки ОСОБА_3 працювала стажером, та про те, що позивач на виконання припису оформив з ОСОБА_3 трудовий договір від 25.05.2018, колегія суддів, дослідивши акт інспекційного відвідування від 23.05.2018, зазначає, що у акті вказано, що 23.05.2018 ОСОБА_3 була допущена до роботи продавця. Разом з цим, у акті не вказано, які функції продавця здійснювала ОСОБА_3 під час перевірки, письмові пояснення у неї не відібрані.

Відтак, відповідачем не доведено, що 23.05.2018 ОСОБА_3 була допущена позивачем до роботи продавця без оформлення трудового договору.

Доводи відповідача про те, що виконання робіт за цивільно-правовим договором №1 від 27.04.2018 є фактичним виконанням трудових функцій продавця продовольчих товарів суд вважає необґрунтованими, оскільки діючим законодавством не передбачено обов'язок суб'єктів підприємницької діяльності укладати лише трудові договори, а недійсність вказаного цивільно-правового договору не є предметом даного позову.

Щодо наданої позивачем як доказу довіреності від 27.12.2017, згідно з якою позивач уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси в усіх державних і недержавних установах, зокрема, при здійсненні його підприємницької діяльності, суд зазначає, представництво, трудові відносини та цивільно-правові відносини підряду є різними видами правовідносин, а довіреність на здійснення представництва не є допустимим доказом, який підтверджує трудові відносини чи цивільно-правові відносини підряду.

Також колегія суддів не погоджується з доводами позивача про те, що відповідач порушив п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, яким встановлено тривалість інспекційного відвідування не більше 10 днів, а для суб'єктів малого підприємництва - 2 днів, оскільки з матеріалів справи, а саме з акту інспекційного відвідування від 23.05.2018 встановлено, що перевірка тривала 1 день, а саме: 23.05.2018 (а.с.16).

Щодо доводів відповідача в апеляційній скарзі про те, що 23.05.2018, під час проведення Управлінням заходу державного контролю у ФОП ОСОБА_2, громадянка ОСОБА_3 перебувала в приміщенні магазину (АДРЕСА_1, с. Шевченкове, Звенигородського району, Черкаської області), де вказаний суб'єкт господарювання здійснює свою підприємницьку діяльність, та без оформлення трудового договору виконувала трудові функції продавця, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 знаходилася у вказаному магазині разом з продавцем магазину - громадянкою ОСОБА_5, що в даному випадку вказує на те, що ОСОБА_5 безпосередньо виконувала функції продавця, а ОСОБА_3 в такому випадку могла виконувати роботу на умовах передбачених цивільно-правовим договором №1, а відтак, присутність ОСОБА_3 в магазині жодним чином не вказує на виконання нею функцій продавця, оскільки такий знаходився безпосередньо в магазині (на робочому місці) та виконував свої обов'язки.

Щодо доводів апелянта про те, що ФОП ОСОБА_2 у ході проведення інспекційного відвідування повідомив, що вказана особа є стажером, помилково вважаючи що таке стажування може бути правомірним, колегія суддів зазначає, що зазначення ОСОБА_3 в якості стажиста поясненнях позивача, жодним чином не спростовує наявний в матеріалах справи цивільно-правовий договір №1, також, суд зазначає, що з письмових пояснень позивача вбачається, що позивач мав намір оформити ОСОБА_3 на роботі та така працювала під наглядом другий день, разом з тим, зі змісту цивільно-правового договору №1 щодо переліку виконуваних робіт, вбачається що таким чином, ОСОБА_3 здійснювала передбачені договором роботи в присутності найманих працівників з метою навиків отримання професії (п. 2.1 Договору), а тому, позивач міг помилково/з необізнаності понять, вказати що ОСОБА_3 є стажистом, однак, в даному випадку, стажування працівника перед прийняттям його на роботу з метою проведення навчання чи випробування працівника на відповідність його роботі, на яку він претендує, не відбувалося.

Також, колегія суддів звертає увагу, що оплата за надані послуги ОСОБА_3 здійснювалася позивачем відповідно до підписаного між сторонами акту приймання - здачі виконаних робіт №1 від 25.05.2018. Між позивачем та громадянкою ОСОБА_3 виникли цивільно-правові відносини, відтак грошові кошти, що підлягають сплаті позивачем громадянці ОСОБА_3 після підписання акту приймання-здачі виконаних робіт є не заробітною платою, а є винагородою за цивільно-правовою угодою.

Відповідно до акту приймання-здачі виконаних робіт від 25.05.2018 року до цивільно-правового договору від 27.04.2018 року, послуги передбачені цивільно-правовим договором від 27.04.2018 року громадянкою ОСОБА_3 були надані у період з 01.05.2018 року по 25.05.2018 року, а позивачем прийняті, відповідно до складеного та підписаного акта. Узгоджена Сторонами винагорода Виконавця склала 1800,00 грн.

Дана сума по акту приймання - здачі виконаних робіт (за мінусом утриманих податків) виплачена громадянці ОСОБА_3 та відображена в додатку 4 Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (а.с.30, 31), де зазначено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 про штатну чисельність працівників - 3 особи, 1 особа - за цивільно-правовим договором.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено порушення позивачем ст. 24 КЗпП України, тому припис про усунення виявлених порушень №ЧК-419/366/АВ/П від 23.05.2018, та постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧК-419/366/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-295 від 13.06.2018 є протиправними.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2018 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.А. Губська

Є.О. Сорочко