Справа № 814/487/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/487/18

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В. Час і місце ухвалення: 11.06.2018р., м. Миколаїв

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконною відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконною та необґрунтованою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2, яка надана листом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 10.08.2017 № Л-9264/6-17-СГ.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.06.2018 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Держгеокадастру у Миколаївській області, що була допущена при розгляді заяви ОСОБА_2 від 12.07.2017 року. Зобов'язано Управління Держгеокадастру у Миколаївській області розглянути по суті заяву ОСОБА_2 від 12.07.2017 року (реєстраційний номер Л-17776/0/5-17-СГ) та прийняти рішення відповідно до частини 2 статті 118 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 05.07.2018 року Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій наголошує, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що надані особою документи не відповідають законодавству, а саме: позивачем не надано документів на підтвердження організації та реєстрації фермерського господарства, документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

З огляду на зазначене, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.06.2018 року та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

28.11.2018 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Колегія суддів з матеріалів справи вбачає та сторонами не заперечується, що відповідно до державного акта на право постійного користування землею позивачу у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства була надана земельна ділянка площею 5,0 га.

26.07.2017 року до Управління Держгеокадастру у Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_2 від 12.07.2017 року, в якій вона просила розглянути можливість надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 5,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться в межах території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області за рахунок раніше наданої у постійне користування земельної ділянки відповідно до державного акта на право постійного користування землею, що зареєстрована у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №551.

До заяви позивач додала: копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; згоду на обробку персональних даних; викопіювання земель в межах Новомиколаївської сільської ради; довідку про вартість та розмір земельної частки (паю); копію державного акта на право постійного користування землею; копію свідоцтва про шлюб (на підтвердження зміни прізвища).

Листом від 10.08.2017 року №Л-9264/6-17-СГ Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, з посиланням на невідповідність площі земельної ділянки, що зазначена у поданій заяві, площі, що зазначена у довідці по вартість та розмір земельної частки (паю), повернуло матеріали заявнику.

Оскаржуючи вказану відмову до суду позивач зазначила, що надана нею заява про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та додані документи відповідали вимогам чинного законодавства, а тому у відповідача відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги та зобов'язуючи Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області розглянути заяву позивача та прийняти за результатами розгляду відповідне рішення, виходив з того, що відповідачем заява не розглянута по суті, оскільки оскаржуваний лист від 10.08.2017 року №Л-9264/6-17-СГ не може бути визнано рішенням про відмову у передачі земельної ділянки. Крім того, суд першої інстанції зобов'язав відповідача прийняти рішення відповідно до ч. 2 ст. 118 Земельного кодексу України.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Кабінету міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 вказаної статті Кодексу встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №15, державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до п.1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року №333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 року за №1391/29521), Головне управління Держгеокадастру в області (далі Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Підпунктом 13 пункту 4 вказаного Положення передбачено, що Головне управління, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

За правилами п.8 цього ж Положення Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

З наведеного вбачається, що Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області має виключні повноваження на вирішення питання щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

При цьому, колегія суддів зазначає, що наведеними положеннями чинного законодавства чітко визначені, як підстави, порядок, строки, процедура надання відповідачем дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, так і чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само і форма прийнятих відповідних рішень.

Так, за результатами розгляду відповідного клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивач в даному випадку звернулася до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області саме з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, для ведення особистого селянського господарства в порядку, встановленому ч. 6- 9 ст.118 Земельного кодексу України.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що положення ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України надають саме відповідачу повноваження на вирішення питання щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності та зобов'язують вмотивувати відмову у наданні такого дозволу, а також визначаються підстави, з яких така відмова, може бути прийнята.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області відмовляючи листом від 10.08.2017 року №Л-9264/6-17-СГ з посиланням на невідповідність площі земельної ділянки, що зазначена у поданій заяві, площі, що зазначена у довідці по вартість та розмір земельної частки (паю), діяло з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки вказана відмова суперечить підставам, визначеним ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Колегія суддів, зазначає, що за відсутності розгляду поданої заяви, належним захистом порушеного права ОСОБА_2 є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області прийняти відповідне рішення, визначене ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що різні порядки звернення (про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та про надання дозволу на виготовлення проекту приватизації земель), мають наслідком різну природу правовідносин, що виникають в подальшому між особою, що звертається з відповідною заявою, та держаним органом, оскільки за наслідком звернення із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою особа отримує право на одержання земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації, а при зверненні з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту приватизації земель особа отримує право приватизувати земельну ділянку, що вже перебуває в її користуванні.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач звернулась із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а тому у суду першої інстанції відсутні правові підстави для зобов'язання Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області прийняти рішення щодо приватизації земельних ділянок.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, вийшовши за межі позовних вимог, прийняв рішення стосовно неіснуючих правовідносин, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.06.2018 року, на підставі п.3 ч.1 ст.317 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Судові втрати розподіляються відповідно до вимог ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Держгеокадастру у Миколаївській області, викладену у листі від 10.08.2018 року №Л-9264/6-17-СГ, прийняту за наслідком розгляду заяви ОСОБА_2 від 12.07.2017 року (реєстраційний номер Л-17776/0/5-17-СГ від 26.07.2017 року).

Зобов'язати Управління Держгеокадастру у Миколаївській області розглянути заяву ОСОБА_2 від 12.07.2017 року (реєстраційний номер Л-17776/0/5-17-СГ) та прийняти рішення відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в сумі 704,80 (сімсот чотири гривень 80 копійок) грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук