Справа № 813/1140/18
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/27/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року у справі № 813/1140/18 (рішення ухвалене о 09:40 год. у м. Львові судом у складі головуючого судді Коморного О. І., повний текст рішення виготовлено 03 серпня 2018 року) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Компані Груп» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вест Компані Груп» (далі - ТзОВ «Вест Компані Груп») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області), в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Львівській області «Про проведення позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Вест Компані Груп» від 20 лютого 2018 року № 1055.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що згаданий наказ про проведення перевірки виданий в порушення вимог пункту 73.3 статті 73, пункту 75.1, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1, пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України), оскільки в запитах податкового органу, які надсилались на його адресу, а також в самому наказі відсутня інформація щодо виявлення фактів порушення податкового законодавства, в рамках яких заходів та на підставі якої податкової інформації відповідачем встановлено такі факти. Крім цього, зазначало, що на вказані запити ним було надано змістовні відповіді, а тому проведення у нього позапланової перевірки є протиправним.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року вказаний позов задоволено повністю.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що на підставі отриманої податкової інформації ним скеровано платнику податків запити щодо надання інформації та документального підтвердження господарських операцій з контрагентом. Вказані запити були оформлені із дотриманням вимог закону та скеровані рекомендованою кореспонденцією на адресу позивача. Разом з тим, позивачем у повному обсязі не надано витребовувану інформацію та не усунуто сумніви податкового органу щодо правомірності господарських операцій з контрагентому зв'язку з чим у нього були підстави для проведення у позивача перевірки.

Оскільки при підготовці справи до апеляційного розгляду від учасників справи не надходило клопотань про її розгляд за їх участю, суд відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в рамках виконання наказу ДФС України від 28 липня 2015 року № 543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ» проведено аналіз податкової звітності по взаємовідносинах ТзОВ ««Вест Компані Груп» із ТОВ «Вектор-Інвест-Регіон» та виявлено факт, що свідчить про недостовірність визначення ТзОВ ««Вест Компані Груп» даних податкових зобов'язань та даних податкового кредиту, що містяться у податковій декларації з ПДВ за періоди жовтень, листопад 2017 року.

26 грудня 2017 року відповідачем надіслано позивачу запит № 25567/10/13-01-14-14 про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо даних податкових зобов'язань та даних податкового кредиту, що містяться в податковій декларації з податку на додану вартість за періоди жовтень, листопад 2017 року.

На вказаний запит ТзОВ «Вест Компані Груп» 17 січня 2018 року листом № 17/01-1 надав відповідь, в якій вказав на недоліки даного запиту.

Головним управлінням ДФС України повторно надіслано запит від 05 січня 2018 року № 536/10/13-01-14-14 про надання пояснень та їх документальних підтверджень щодо взаємовідносин позивача з ТзОВ «Вектор-Інвест-Регіон» за період листопад 2017 року.

Позивач надав відповідь листом від 01 лютого 2018 року № 01/02-1, в якому повторно вказав на недоліки вказаного запиту та надав відповідачу копію договору купівлі-продажу від 30 листопада 2017 року № 30-11/2017 та копії видаткових накладних.

Наказом Головного управління ДФС у Львівській від 20 лютого 2018 року № 1055 призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Вест Компані Груп» з питань проведення взаємовідносин із ТзОВ «Вектор-Інвест-Регіон» (40931706) за листопад 2017 року, та з питань дотримання своєчасності, достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість за жовтень, листопад 2017 року.

Не погодившись із вказаним наказом, ТзОВ «Вест Компані Груп» оскаржило його до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що запит податкового органу не містить конкретних видів порушень, виявлених податковим органом та з нього неможливо встановити конкретні обставини, з яких податковий орган встановив порушення позивачем вимог податкового законодавства. Крім цього, вказав, що оскаржений наказ не відповідає вимогам статті 81 ПК України, оскільки у ньому не вказано мети призначення перевірки та підстави її проведення.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним з огляду на наступне.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За змістом пункту 73.3 статті 73 ПК України письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин, зокрема, коли: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків відповідних документів; у разі проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до абзазу 11 пункту 73.3 статті 73 ПК України платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п'ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Порядок складання та оформлення запитів контролюючими органами врегульовано Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1245 (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 9, 10, 12 вказаного Порядку органи державної податкової служби мають право звернутися до суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації. В окремих випадках зазначений запит може надсилатися з використанням засобів телекомунікаційного зв'язку з накладенням електронного цифрового підпису органу державної податкової служби.

Запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу.

У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Письмовий запит про подання інформації надсилається суб'єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлення за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, фактів, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; виникнення потреби у визначенні рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; подання щодо платника податків скарги про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених ПК України.

Як вбачається із змісту запитів № 25567/10/13-01-14-14 та № 536/10/13-01-14-14 відповідач на підставі підпунктів 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1 статті 16, підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20, підпункту 73.3 статті 73, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України просив позивача надати пояснення та документальне підтвердження господарських відносин з його контрагентом - ТОВ «Вектор-Інвест-Регіон» за листопад 2017 року.

В силу приписів закону вимога про надання відповідної інформації повинна визначати у запиті конкретні підстави, тобто, наявність чітко окреслених обставин. У разі наявності обставин для подання інформаційного запиту, що передбачені підпунктами 1, 3 абзацу 3 пункту 73.3 статті 73 ПК України, податковий орган повинен вказати у запиті, які саме факти свідчать про порушення платником податків законодавства.

Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об'єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Судом встановлено, що запит не містить жодних конкретних відомостей про виявлені факти під час аналізу податкової звітності, які свідчать про відсутність реального здійснення господарських операцій позивача з його контрагентом.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно статті 81 ПК України в наказі про проведення перевірки зазначають дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Однак оскаржуваний наказ не відповідає вищенаведеним вимогам, оскільки у ньому не зазначені мета призначення перевірки та підстави проведення перевірки, які передбачені ПК України.

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав у податкового органу на призначення перевірки позивача, оскільки досліджені при розгляді справи запит податкового органу, наказ про проведення перевірки не відповідають вимогам, встановленим вищенаведеними нормами ПК України.

Як правильно зазначено судом першої інстанцій, посилання у спірному наказі на доповідну записку начальника управління аудиту ГУ ДФС, яка за своєю суттю є документом внутрішнього використання та здебільшого має за мету спонукання керівника до прийняття конкретного рішення, свідчить про необґрунтованість та безпідставність наказу податкового органу.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав у податкового органу на призначення перевірки позивача, а відтак про протиправність оскарженого наказу.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 317 321, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року у справі № 813/1140/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський