Справа № 813/1041/18
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/693/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участі секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

представника позивача Робейко А.А.,

представника відповідача Шиби А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2018 року (рішення ухвалене у м. Львові судом у складі головуючого судді Брильовського Р.М., повний текст рішення складено та підписано- 18.07.2018 року) у справі №813/1041/18 за позовом Приватного підприємства «Автоінтерлогістік» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом приватного підприємства «Автоінтерлогістік» (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач ) про визнання протиправним та скасування наказу № 1053 від 20.02.2018 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Автоінтерлогістік».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2018 року позов ПП «Автоінтерлогістік» задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 20.02.2018 №1053 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки приватного підприємства «Автоінтерлогістік»".

Стягнуто з Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) за рахунок його бюджетних асигнувань 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн сплаченого судового збору на користь приватного підприємства «Автоінтерлогістік» (79032, м. Львів, вул. Пасічна, б 93, ).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 20.02.2018 №1053 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки приватного підприємства «Автоінтерлогістік»" винесено за наявності правових підстав визначених пп.78.1.1. п.78.1 ст.78 Податкового Кодексу України. При прийнятті рішення про скасування зазначеного наказу, судом першої інстанції не враховано, що позивач не надав в повному обсязі запитуваної інформації на запити відповідача від 06.12.2017року, 18.12.2017року, від 04.01.2017року, 05.01.2018року, а зокрема: не надав документів бухгалтерського характеру, товаро-транспортних документів, довіреностей на отримання ТМЦ.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач направив на адресу позивача запити про надання інформації (пояснень) та її документального підтвердження від 06.12.17 № 23424/10/13-01-14-14, від 18.12.17 № 24614/10/13-01-14-14, від 04.01.18 № 404/10/13-01-14-14, від 05.01.18 № 529/10/13-01-14-14.

На вказані запити, позивачем листами від 30.01.2018, від 01.02.2018, 09.01.2018, 18.01.2018 надало письмові пояснення стосовно запитуваної інформації та копії договорів купівлі -продажу і видаткових накладних по операціям позивача з ТОВ «ТЕКС ХАУС» , ТОВ «Лембуд» (а.с.13, 18, 21, 25).

Також, відповідачем направлено на адресу ПП «Автоінтерлогістік» запит №15592/10/13-01-14-14 від 28.09.2017 та запит №18176/10/13-01-14-14 від 23.10.2017, однак як встановлено судом (та не заперечується і не оскаржується відповідачем), що вказані запити складені з порушенням п. 73. 3 ст. 73 ПК України (оскільки не містять печатки податкового органу), а відтак відповідно до положень названої норми платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

20.02.2018року Головним управління ДФС у Львівській області винесено наказ №1053 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки приватного підприємства «Автоінтерлогістік»". Як слідує із змісту названого наказу №1053 від 20.02.2018року підставою для його винесення є пп.16.1.5, п. 16,1.7 п. 16.1 ст. 16, пп. 20.1.2 п. 20.1 ст.20, пп. 73.3 ст. 73, пп. 78.1.1 та пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового Кодексу України та доповідна записка про неотримання запитуваних у позивача документів у повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що запити відповідача №15592/10/13-01-14-14 від 28.09.2017 та запит №18176/10/13-01-14-14 від 23.10.2017 не містять усіх обов'язкових реквізитів, а відтак є такими що не підлягають до виконання. Зазначена обставина відповідачем при поданні апеляційної скарги не заперечувалась. Стосовно ж інших запитів відповідача від 06.12.2017року, 18.12.2017року, від 04.01.2017року, 05.01.2018року, то суд встановив, що позивачем надано в установлений строк пояснення та документальне підтвердження на вказані запити податкового органу. Також суд вказав, що із змісту запитів не можливо встановити, яким чином на підставі аналізу декларацій можна встановити відсутність реального здійснення операцій.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, колегією суддів враховано, що відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених Кодексом.

Згідно із абзацом четвертим підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених Кодексом.

Перелік обставин, за наявності яких контролюючий орган може призначити документальну позапланову перевірку, передбачено пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Так, підпунктом 78.1.1 названого положення визначають таку підставу як отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Положення підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України визначають такою підставою недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надають пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Аналіз наведених норм підтверджує висновок про те, що підпункти 78.1.1 та 78.1.4 передбачають абсолютно різні підстави для проведення позапланових перевірок, проте спільним для обох підстав є обставина ненадання або надання не у повному обсязі пояснень та документальних підтверджень протягом десяти календарних днів на письмовий запит податкового органу.

В разі надсилання запиту, де зазначено порушення платником податків законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та в разі недотримання платником податків вимог щодо надання пояснень та документальних підтверджень, відповідна перевірка може бути призначена на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

У випадку надсилання запиту, в якому містяться відомості про виявлення недостовірностей даних щодо відповідної декларації та не вжиття особою дій щодо надання у встановленому порядку відповіді на вказаний запит, перевірка може бути призначена на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Отримання податкової інформації та направлення запитів контролюючими органами регламентовано статтею 73 Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1245 "Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом" (далі - Порядок). Зокрема, чітко визначено перелік підстав для направлення суб'єкту господарювання запиту про подання інформації, а також вимоги до його оформлення.

Так, відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

За змістом пункту 10 Порядку встановлено, що запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

У разі, коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому пункту 73.3 статті 73 Кодексу, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Колегія суддів зазначає, що вимоги, які висуваються до змісту запиту є нормативно визначеними і поширювальному тлумаченню не підлягають.

З матеріалів справи слідує, що підставою для надіслання запитів податкового органу стали результати аналізу показників, що містяться у податкових декларації з ПДВ, поданих платником податків за відповідні періоди та податкової інформації, отриманої та опрацьованої відповідно до положень Податкового кодексу України, а саме даних єдиного реєстру податкових накладних та даних показників поданих до податкового органу декларацій та звітів.

Дослідивши запити податкового органу колегією суддів встановлено, що правовою підставою для направлення перелічених запитів, відповідач вказав положення підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України. При цьому, у запитах не зазначив, в яких податкових деклараціях (звітах) та за який період виявлено недостовірність даних (податкових зобов'язань з ПДВ по операціях з контрагентами позивача) та в чому це полягає (завищення чи заниження таких зобов'язань), перелік можливих порушень формування податкового зобов'язання, які допущені Товариством при здійсненні господарських операцій з контрагентам, а також обставини, які вказують на наявність у відповідача сумнівів щодо реальності господарських операцій Товариства з зазначеними у запитах контрагентом, а також не наведено жодних фактів, які свідчать про порушення Товариством податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Відповідачем не зазначено в яких деклараціях та в чому полягало недотримання платником порядку заповнення і подання податкової звітності та положень про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку. Отож у запитах відсутні чітко окреслені обставини, які вказують на нереальність господарських операцій Товариства з переліченими контрагентами.

В ході розгляду апеляційної скарги відповідачем не наведено та не підтверджено конкретних фактів використання позивачем схем мінімізації сплати податків, зазначення Товариством недостовірних даних у податкових деклараціях.

Відповідно до статті 81 Податкового кодексу України у наказі на проведення документальної позапланової перевірки повинно бути зазначено підставу для її проведення із зазначенням відповідного підпункту пункту 78.1 статті 78 Кодексу.

Підставою проведення перевірки в оскаржуваному Наказі визначено підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, реалізація якого передбачає необхідність наведення податковим органом у змісті запиту конкретних порушень цим платником податків, а не лише вживання загальних формулювань та суто посилання на норми податкового законодавства. Натомість, відповідачем в запитах вжито загальне формулювання, як то: «виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків» або «за результатами аналізу з ПДВ, поданих платником податків за відповідні звітні періоди та податкової інформації отриманої з Єдиного реєстру податкових накладних встановлено недотримання платником порядку заповнення і подання податкової звітності та положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку», що не охоплюється дією підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, і до того ж також вимагає деталізації.

З метою застосування такого підходу необхідно, щоб зі змісту спірного наказу вбачалося за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу, а не юридичну для призначення відповідної перевірки, тобто конкретні обставини податкового правопорушення.

Відповідно до змісту пунктів 74.2, 74.3 статті 74 Податкового кодексу України, у редакції, що діяла на момент призначення позапланової виїзної документальної перевірки, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Використання податкової інформації як привід для направлення запиту платнику податків є правомірним, разом з тим наявність такої інформації сама по собі не позбавляє податковий орган обов'язку дотримуватися законодавчо встановлених вимог щодо форми та змісту відповідного запиту. Призначаючи перевірку з підстав ненадання відповіді на такі обов'язкові запити, податковий орган також зобов'язаний наводити конкретний підпункт та пункт статті 78 Податкового кодексу України, а не підміняти один підпункт іншим.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, із змісту запитів не можливо встановити яким чином, на підставі аналізу декларації, можна встановити відсутність реального здійснення операцій. При, цьому із запитів не можливо встановити, конкретні обставини, з яких податковий орган встановив порушення позивачем податкового законодавства. Вимога про надання відповідної інформації має визначати у запиті саме фактичні дані підстави, тобто наявність конкретних обставин, а не покликання на відповідні норми Податкового кодексу України.

У разі наявності обставин для подання інформаційного запиту, що передбачені підп.1 та підп. 3 абз. 3 п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, податковим органом має бути вказано в такому запиті, які саме факти, що свідчать про порушення платником податків законодавства, виявлено податковим органом. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не в змозі надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Стосовно ж обґрунтованості прийнятого відповідачем наказу про проведення позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, то як слідує із змісту надісланих на адресу позивача запитів, положення вказаного підпункту не було правовою підставою для надіслання таких запитів, а відтак призначення перевірки у зв'язку з неналежним виконанням вказаного підпункту є безпідставним.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленого в постанові від 27.01.2015 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будгарантінвест-55» до Державної податкової інспекції у м. Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправними дій, нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок проведення перевірок, у тому числі й документальних позапланових виїзних. Лише їх дотримання може бути підставою для висновку про законність такої перевірки. Невиконання, в свою чергу, процедурних вимог Податкового кодексу України щодо призначення та (або) проведення контрольних заходів призводить до визнання перевірок (незалежно від їх виду) незаконними та відсутності правових наслідків таких.

Окрім, зазначених у рішенні суду першої інстанції постанов Верховного Суду, судових аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 07 серпня 2018 року у справі №813/520/17, від 24 жовтня 2018 року у справі №815/343/18.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2018 року у справі №813/1041/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повне судове рішення складено 06 грудня 2018 року.