Справа № 140/2156/18
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року ЛуцькСправа № 140/2156/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання нечинною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання про визнання нечинною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 02.03.2018 №Ф-10726-17 в сумі 6 324грн.44коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- після набуття в січні 2017 року статусу пенсіонера за віком та отримання відповідного виду пенсії у позивача відсутній обов?язок сплачувати за себе, як фізичну особу підприємця, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, єдиний соціальний внесок;

- за результатами підприємницької діяльності в 2017 році в січні 2018 року підприємцем було подано річний звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, де в таблиці 2 «Нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування», не вірно зазначено суми сплати єдиного соціального внеску, що призвело до розбіжностей даних в реєстрі застрахованих осіб, оскільки в звязку з набуттям статусу пенсіонера позивач припинив сплачувати єдиний внесок, зокрема було внесено дані про суми ЄСВ за весь 2017 рік, а не лише за січень 2017 року;

- виникнення чи припинення обовязку сплати єдиного соціального внеску встановлюється нормами законів, а не наявністю чи відсутністю поданої звітності.

Відповідно до ухвали судді від 02.11.2018 розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 21.11.2018 проти задоволення позову заперечив, мотивуючи тим, що борг зі сплати єдиного соціального внеску виник на підставі самостійно поданого позивачем звіту за 2017 рік та в звязку з несплатою у визначені законодавством терміни набув статусу недоїмки. Надсилаючи вимогу про сплату недоїмки контролюючий орган дія в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У встановлені судом строки учасниками справи подано відповідь на відзив (28.11.2018) та заперечення на відповідь (04.12.2018), у яких викладено ті ж правові обґрунтування та заперечення, що й у позовній заяві та відзиві на адміністративний позов.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, подані сторонами заяви по суті справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 23.05.2007 зареєстрований як фізична особа підприємець, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 29.10.2018 №9 (а.с.15).

З 01.01.2013 позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку 2-ї групи (а.с.14).

Відповідно до довідки №2086/02-11-14 від 10.08.2018 та копії пенсійного посвідчення № від 01.03.2017 ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в Ковельському обєднаному управлінні ПФУ і отримує пенсію за віком з 27.01.2017 (а.с.9).

28.01.2018 позивачем було подано до Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, відповідно до якого належний до сплати єдиний соціальний внесок за 2017 рік було визначено підприємцем самостійно в розмірі 8 047грн.16коп., в тому числі: за січень 303грн.16коп. та за період лютий-грудень по 704грн. щомісячно.

06.01.2017 та 08.02.2017 ФОП ОСОБА_1 перерахував квитанціями №10 та №11 Ковельській ОДПІ єдиний внесок на суму 352грн. та 704грн. відповідно (а.с.19-20).

Головним управлінням ДФС у Волинській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.03.2018 №Ф-10726-17 щодо необхідності сплати ОСОБА_1 боргу по єдиному внеску в розмірі 6 324грн.44коп.

16.07.2018 Ковельське об?єднане управління ПФУ листом №6049/03-11-21 повідомило позивача про суми мінімальних страхових внесків для фізичних осіб підприємців, в тому числі й тих, що обрали спрощену систему оподаткування, на 2017-2018 роки, розяснило відсутність обовязку щодо сплати єдиного соціального внеску у вказаних осіб у випадку якщо вони є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, а також повідомило про наявність заборгованості зі сплати ЄСВ за даними реєстру застрахованих осіб станом на 01.07.2018 в розмірі 6 324грн.44коп.

Позивачем, після отримання листа Ковельського ОУПФУ від 16.07.2018 №6049/03-11-21 та відповідного розяснення, що містилось в останньому, було подано скаргу від 30.08.2018 №б/н до ДФС України на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.03.2018 №Ф-10726-17, однак рішенням про результати розгляду скарги від 27.09.2018 №14895/Д/99-99-11-02-02-25 оскаржувану вимогу залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон України №2464-VI) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктами 1, 2, 4 частини другої статті 6 Закону України №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України №2464-VI ( в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної вимоги) особи, зазначені у пунктах 4 та 5 1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Виходячи з системного аналізу зазначених норм Закону, ОСОБА_1 як фізична особа підприємець, що обрав спрощену систему оподаткування та водночас набув статусу пенсіонера і отримує пенсію за віком, з 27.01.2017 (дата отримання пенсії за віком) міг бути платником єдиного внеску виключно у випадку добровільного волевиявлення щодо участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Разом з тим, позивач при подачі 28.01.2018 Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік форми №Д5 (річна) зробив відмітку в графі «(початкова)», що вказує не на повідомлення контролюючого орану про добровільну участь в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, а про подання щорічного звіту в звязку з необізнаністю щодо відсутності обовязків як щодо подачі звітності, так і щодо сплати ЄСВ.

З огляду на наведене, з 27.01.2017 позивач втратив статус платника єдиного внеску і не підтверджував його шляхом повідомлення про добровільну участь, а відтак у підприємця ОСОБА_1 був відсутній обов?язок як щодо подання необхідної звітності, так і сплати єдиного соціального внеску, відповідно у контролюючого органу були відсутні підстави для винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.03.2018 №Ф-10726-17.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на положення Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та Порядку формування та подання страхувальниками звіту сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, оскільки відповідальність за правильність заповнення звіту, його подання, може нести виключно платник єдиного внеску, яким, з огляду на приписи частини четвертої статті 4 Закону України №2464-VI, позивач, як на момент подачі звіту 28.01.2018, так і на момент винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.03.2018 №Ф-10726-17, вже не був.

Отже, проведений системний та детальний аналіз встановлених обставин справи та доказів, а також вищевказаних законодавчих актів, свідчить про те, що відповідачем у даній справі не доведено правомірність свого рішення, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення у вигляді визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.03.2018 №Ф-10726-17.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., сплачений відповідно до квитанції від 30.10.2018 №31.

Керуючись статтями 243 246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Волинській області від 02.03.2018 №Ф-10726-17 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальну суму 6 324грн.44коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Дмитрук