Справа № 823/1780/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Гарань С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року Справа № 823/1780/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника відповідача Алексеєнко В.П.,

представника третьої особи Балюк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Антонівського закладу дошкільної освіти «Капітошка» Антонівської сільської ради Уманського району Черкаської області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року у справі

за позовом управління Державної служби України

з надзвичайних ситуацій у Черкаській області

до Антонівського закладу дошкільної освіти «Капітошка»

Антонівської сільської ради Уманського району

Черкаської області,

третя особа, яка не заявляє

самостійні вимоги

на предмет спору: Антонівська сільська рада Уманського району

Черкаської області

про застосування заходів реагування,

В С Т А Н О В И В :

Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Антонівського закладу дошкільної освіти «Капітошка» Антонівської сільської ради Уманського району Черкаської області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Антонівська сільська рада Уманського району Черкаської області про застосування заходів реагування шляхом знеструмлення електроживлення, закриття всіх входів (із накладенням печаток) НВК, покладення обов'язку щодо забезпечення виконання даної постанови на позивача.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що ним частково усунуто виявлені позивачем порушення, що позивач не обґрунтував необхідності застосування відповідних заходів реагування, що за наслідками перевірки відповідачем не було складено припису або розпорядження, а також, що НВК не є суб'єктом господарювання і вважає, що до нього взагалі не можуть бути застосовані заходи реагування.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати і ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до ч. 7 «Рішення з окремих питань» протоколу засідання КМУ від 28.03.2018 р. № 11, на виконання наказу УДСНС України у Черкаській області від 02.04.2018 р. № 74 у період з 10 по 11 квітня 2018 року головним інспектором Уманського РВ УДСНС України у Черкаській області, майором служби цивільного захисту Кравченком Є.П., проведено позапланову перевірку Антонівського навчально-виховного комплекс «Дошкільний навчальний заклад-загальноосвітня школа І ступеня» Антонівської сільської ради Уманського району Черкаської області, розташованого за адресою: Черкаська область, Уманський район, с. Антонівка, вулиця Вишнева, 6, з метою перевірки додержання та виконання вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки.

11.04.2018 р. за результатами перевірки позивачем складено акт № 23 щодо додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

У вказаному акті перевірки позивачем встановлено порушення відповідачем КЦЗ України, Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 р. № 1417, ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (далі - ДБН В.2.5-56:2014), Постанови КМУ №1200 від 19.08.2002 р. у приміщеннях ДНЗ, які створюють пряму та/або опосередковану загрозу життю та/або здоров'ю людей, а саме:

- не забезпечено відповідними знаками безпеки приміщення та територію навчально-виховного комплексу (п. 8, розділу 2, ППБУ);

- електромережа приміщення дошкільної групи та приміщення котельні навчально-виховного комплексу виконана шляхом відкритого прокладання проводів (кабелів) по горючим основам (пункт 1.12 глави 1 розділу 4, ППБУ);

- у приміщенні котельні навчального закладу використовуються світильники з лампами розжарювання без захисного суцільного скла (ковпаків) (п. 1.17 глави 1 розділу 4, ППБУ);

- електророзетки та вимикачі в приміщенні котельні та їдальні навчально-виховного комплексу встановлено на горючій основі (п. 1.18 глави 1 розділу 4, ППБУ);

- не проведено заміри опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання (п. 1.20 глави 1 розділу 4, ППБУ);

- приміщення навчально-виховного комплексу не обладнано системами пожежної сигналізації (п. 1.2, розділ 5, ППБУ; п. 7.3 Таблиці А1, ДБН В.2.5-56:2014);

- приміщення навчально-виховного комплексу не обладнано системою оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей 2-го типу (п. 1.2, розділ 5, ППБУ; Розділ 9, п.5.1 Таблиці Б1, ДБН В.2.5-56:2014);

- не проведено вогнезахисну обробку дерев'яних конструкцій горищних приміщень (п. 2.5, розділ 3. ППБУ);

- не виконано захист будівлі навчально-виховного комплексу зовнішньою установкою від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків споруд. Улаштування блискавкозихисту будівель і споруд» (пункт 1.21 глави 1 розділу 4. ППБУ);

- територію навчально-виховного комплексу не облаштовано системою зовнішнього протипожежного водопроводу відповідно вимог ДБН В.2.5-74:2013 «Водопостачання. Зовнішні мережі» (п. 2.1 глави 2 розділу 5, ППБУ);

- не встановлено на території навчально-виховного комплексу спеціальний пожежний щит (стенд) (п. 3.11 глави 3 розділу 5, ППБУ).

Зауваження або заперечення до проведеного позапланового заходу та складеного акта перевірки відповідачем не надавалися.

У зв'язку з тим, що виявлені порушення правил та норм пожежної і техногенної безпеки створюють реальну загрозу життю і здоров'ю людей позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем дійсно допущено порушення вимог законодавства у сфері пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу для життя та здоров'я людей, а також з того, що на час розгляду справи відповідачем не надано доказів усунення всіх виявлених позивачем порушень.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом цивільного захисту України (далі - КЦЗ України), Законами України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V), «Про об'єкти підвищеної небезпеки» від 18.01.2001 р. № 2245-ІІІ (далі - 2245-ІІІ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1, ч. 1, 2, 7 ст. 7 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові і засвідчується печаткою.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Частиною 1 статті 55 КЦЗ України передбачено, що забезпечення пожежної та техногенної безпеки суб'єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб'єктів господарювання.

Статтею 64 КЦЗ України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Згідно зі ст. 66 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

У п. 12 ч. 1 ст. 67 КЦЗ України зазначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Відповідно до ч. 2 ст. 68 КЦЗ України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

У п.п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 70 КЦЗ України закріплено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Згідно з визначенням ДСТУ 2272-06 «Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять» небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опіків, отруєння легкими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи загибелі людей та (або) заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.

Відповідно до Закону № 2245-ІІІ небезпечними речовинами є - хімічна, токсична, вибухова, окислювальна, горюча речовина, біологічні агенти та речовини біологічного походження (біохімічні, мікробіологічні, біотехнологічні препарати, патогенні для людей і тварин мікроорганізми тощо), які становлять небезпеку для життя і здоров'я людей та довкілля, сукупність властивостей речовин і/або особливостей їх стану, внаслідок яких за певних обставин може створитися загроза життю і здоров'ю людей, довкіллю, матеріальним та культурним цінностям.

Об'єкт підвищеної небезпеки - це об'єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об'єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.

Отже, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві, як територіальний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій, уповноважений здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Разом з тим, законодавством одночасно визначено два різні та самостійні за своєю правовою природою наслідки у разі виявлення порушень при проведенні перевірки суб'єкта господарювання, а саме: винесення припису та/або заборона, зупинення, припинення, обмеження роботи такого суб'єкта.

При цьому, не застосування одного з таких заходів не виключає можливості застосування іншого.

Водночас, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для застосування адміністративним судом заходів реагування є одночасна наявність таких умов: 1) факт порушення правил та норм пожежної і техногенної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей; 2) звернення компетентного органу, який здійснює державний нагляд у сфері пожежної і техногенної безпеки, із відповідним адміністративним позовом до суду; 3) наявність обов'язку у підконтрольного суб'єкта, зупинення експлуатації приміщень якого вимагає відповідний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій, забезпечувати дотримання вимог пожежної безпеки у відповідному приміщенні.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами перевірки, проведеної ГУ ДСНС у Черкаській області у приміщеннях Антонівського навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад-загальноосвітня школа І ступеня», підтверджується факт допущення відповідачем чисельних порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки, зокрема таких як використання в котельні навчального закладу світильників з лампами розжарювання без захисного суцільного скла (ковпаків), відсутність системами пожежної сигналізації у приміщенні НВК, відсутність вогнезахисної обробки дерев'яних конструкцій горищних приміщень, відсутність системи зовнішнього протипожежного водопроводу на території НВК, кожне з яких навіть саме по собі створює очевидну загрозу життю та здоров'ю людей, а сукупність цих порушень вказує на максимальний ступінь такої загрози, що є неприпустимим і вимагає застосування відповідних заходів реагування.

Доводи апелянта про те, що ним частково було усунуто виявлені позивачем у ході перевірки порушення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як було правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, повного усунення всіх виявлених порушень відповідачем не здійснено і кожне з порушень, що залишилися (зазначені вище), є небезпечним для життя і здоров'я людей.

При цьому, колегія суддів зазначає, що існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров'ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування у вигляді, зокрема знеструмлення електроживлення, закриття всіх входів (із накладенням печаток) НВК.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 р. по справі № 823/589/16, та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов'язковими для колегії суддів при розгляді даної справи.

Доводи апелянта про те, що позивач не обґрунтував необхідності застосування таких заходів реагування, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, оскільки, як було зазначено вище, обставини щодо очевидної загрози життю і здоров'ю людей більшості з виявлених контролюючим органом порушень та необхідність застосування вказаних заходів реагування підтверджуються матеріалами перевірки, доведені позивачем, та апелянтом не спростовані.

Твердження апелянта про те, що освіта є пріоритетною сферою, до уваги апеляційним судом не приймаються, оскільки це не є підставою для допущення здійснення діяльності НВК з порушенням правил пожежної і техногенної безпеки, а навпаки, враховуючи цільове призначення даного закладу, вказує на пріоритетність їх дотримання.

Доводи апелянта про те, що за наслідками перевірки відповідачем не було складено припису або розпорядження, не ґрунтуються на нормах закону, оскільки, як відзначалося вище, законодавством одночасно визначено два різні та самостійні за своєю правовою природою наслідки у разі виявлення порушень при проведенні перевірки суб'єкта господарювання, а саме: винесення припису, розпорядження та/або заборона, зупинення, припинення, обмеження роботи такого суб'єкта, і не застосування одного з таких заходів не є перешкодою для застосування іншого.

Твердження апелянта про те, що НВК не є суб'єктом господарювання і до нього взагалі не можуть бути застосовані заходи реагування, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідач є комунальним закладом, який здійснює відповідні види економічної діяльності за КВЕД, за реєстрований як окрема юридична особа та самостійний суб'єкт господарювання.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову та для застосування до відповідача відповідних заходів реагування.

Враховуючи вищевикладене та переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, як того вимагає ст. 308 КАС України, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Антонівського закладу дошкільної освіти «Капітошка» Антонівської сільської ради Уманського району Черкаської області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року - без змін.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Антонівського закладу дошкільної освіти «Капітошка» Антонівської сільської ради Уманського району Черкаської області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 05 грудня 2018 року.

Головуючий суддя

Судді: