Справа № 558/716/18
Суддя: Феха Т.С.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 558/716/18
номер провадження 2-а/558/15/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2018 року смт. Демидівка
Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово ОСОБА_1, при секретарі Ковальській Л.С., з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
Позивач ОСОБА_2 звернувся до Демидівського районного суду Рівненської області з адміністративним позовом до відповідача інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_2 зазначив про те, що 22 жовтня 2018 року відносно нього інспектором 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову серії ЕАВ № 682695 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі та накладено на нього адміністративне стягнення за ч. 9 ст. 133-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень.
Позивач ОСОБА_2 вказує у позовній заяві про те, що постанову серії ЕАВ № 682695 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі вважає протиправною, що винесена без дотримання вимог чинного законодавства, не ґрунтується на доказах.
При винесенні постанови відповідач не керувався жодним допустимим доказом, що підтверджував би його вину у вчиненні адміністративного правопорушення. При винесенні постанови серії ЕАВ № 682695 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі відповідачем не було складено протокол про вчинене адміністративне правопорушення.
У постанові серії ЕАВ № 682695 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 22 жовтня 2018 року вказано про те, що він, ОСОБА_2, порушив ст. 30 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення пасажирів чи вантажів водієм, який не пройшов щозмінного передрейсового медичного огляду водіїв транспортних засобів.
Однак, положеннями ч. 2 ст. 30 Закону Украни «Про автомобільний транспорт» визначено, що забезпечувати проведення щозмінного передрейсового та післярейсового медичного огляду водіїв транспортних засобів зобовязаний автомобільний перевізник, який здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах. Автомобіль марки «DAF XF 95.480», яким він керував за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів, а не для перевезення пасажирів на договірних умовах.
Позивач ОСОБА_2 у позовній заяві зазначає про те, що при винесенні відносно нього постанови серії ЕАВ № 682695 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі йому не були розяснені відповідачем права передбачені ст. 268 КУпАП.
З вказаних підстав у позовній заяві позивач ОСОБА_2 просить визнати дії інспектора 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_4 протиправними та скасувати постанову від 22 жовтня 2018 року серії ЕАВ № 682695 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги позивача підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили позовні вимоги задовільнити.
Відповідач - інспектор 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_4, як субєкт владних повноважень, в судове засідання повторно не зявився, про причини неприбуття в судове засідання не повідомив, відзиву на адміністративний позов до суду не подавав.
Відповідно до правил ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 4 ст. 159 КАС України неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Повно і всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази по справі за внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22 жовтня 2018 року інспектором 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову серії ЕАВ № 682695 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_2 за ч. 9 ст. 133-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень, оскільки він 21 жовтня 2018 року о 23 годині 58 хвилин на 189 км автодороги МО-7 керував транспортним засобом марки «DAF XF 95.480» реєстраційний номер НОМЕР_1 у якому не підсвічувався задній державний номерний знак в темну пору доби, а також водій не пройшов обовязковий щозмінний огляд лікарем, чим порушив ст. 30 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення пасажирів чи вантажів водієм, який не пройшов щозмінного передрейсового медичного огляду водіїв транспортних засобів.
Вивчивши доводи позивача, дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання оскаржуваної постанови протиправною, оскільки така постанова винесена особою, уповноваженою на вчинення таких дій.
При вирішенні спору щодо інших вимог позивача судом встановлено наступне.
Відповідно до постанови серії ЕАВ № 682695 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі (а.с. 6) встановлено, що позивач ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 9 ст. 133-1 КУпАП. В оскаржуваній постанові зазначається про те, що ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «DAF XF 95.480» реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив вимоги ст. 30 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Стаття 30 Закону України «Про автомобільний транспорт» в редакції від 7 травня 2017 року (що була чинна на час винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення) визначає основні права та обовязки автомобільного перевізника та автомобільного самозайнятого перевізника, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах.
Із змісту постанови серії ЕАВ № 682695 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі (а.с. 6) встановлено, що позивач ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «DAF XF 95.480» реєстраційний номер НОМЕР_1, що за своїми технічними характеристиками, призначений для перевезення вантажів.
Ч. 1 ст. 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).
Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Пунктом 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.
Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем ОСОБА_5 дорожнього руху відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фото, пояснення свідків тощо. Сам по собі опис адміністративного правопорушення у постанові про накладення адміністративного стягнення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
В іншому випадку, є підстави вважати, що застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В судовому засіданні встановлено, що відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву позивача, не представлено суду доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 133-1 КУпАП.
Положення ч. 3 ст. 62 Конституції України визначають, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В порушення вимог ст. 245, ст. 280 КАС України, при розгляді справи відносно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 9 ст. 133-1 КУпАП, інспектором 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_4 не всебічно та неповно зясовано обставини справи; не допитано очевидців події та в матеріалах справи відсутні докази про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2
Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 133-1 КУпАП.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог про скасування постанови серії ЕАВ № 682695 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 22 жовтня 2018 року підлягає задоволенню; відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено у передбаченому законом порядку наявності в діях ОСОБА_2 порушення, за яке передбачена відповідальність ч. 9 ст.133-1 КУпАП.
Суд приходить до висновку, що постанова про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 133-1 КУпАП, прийнята без достатнього обґрунтування (належних доказів), що підтверджували б вчинення такого правопорушення.
Разом з тим, із змісту оскаржуваної постанови встановлено, що ОСОБА_2 було допущено порушення ОСОБА_5 дорожнього руху, а саме: 21 жовтня 2018 року о 23 годині 58 хвилин на 189 км автодороги МО-7 він керував транспортним засобом марки «DAF XF 95.480» реєстраційний номер НОМЕР_1 у якому не підсвічувався задній державний номерний знак в темну пору доби.
Отже, оскаржувана постанова винесена без повного зясування обставин вчинення адміністративних правопорушень та належного їх обґрунтування.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З урахуванням вказаних обставини справи та наведених правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_2 посилався на Загальні положення ОСОБА_5 дорожнього руху, положення ст.ст. 247, 288, 289 КУпАП, які обґрунтовано підлягають застосуванню при вирішенні спору між сторонами.
Керуючись ст.ст. 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 задовільнити частково.
Постанову серії ЕАВ № 682695 від 22 жовтня 2018 року інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2 (жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_2) за ч. 9 ст. 133-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень скасувати, а справу надіслати на новий розгляд.
В решті вимог позивача - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного судупротягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2018 року.