Справа № 826/5385/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

06 грудня 2018 року м. Київ№ 826/5385/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Дельта-Банк" про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 17444435 від 24.11.2014 17:30:58, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем щодо зміни умов обтяження.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що заява про реєстрацію змін обтяження була подана до відповідача майже через два роки після укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012. Зазначив, що у своєму повідомленні про відступлення ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Сведбанк" було додано додаток А, у якому були вказані реквізити договорів забезпечення, а саме: 0308/0808/98-101-Z-1 від 08.08.2008 та 1701/0808/98-101-Z-1 від 13.11.2009. Вказує, що дані реквізити є неправильними, оскільки 08.08.2008 був укладений договір іпотеки № 1701/0808/98-101-Z-1 від 08.08.2008, а не 0308/0808/98-101-Z-1, при цьому, жодного договору про забезпечення від 13.11.2009 взагалі не укладалось. Вважає, що банк відступив право вимоги за іншим договором, відповідно, жодного відступлення від права вимоги за договором іпотеки № 1701/0808/98-101-Z-1 від 08.08.2008 не відбулось. Зважаючи на те, що в договорі про відступлення права вимоги були вказані неіснуючі договори іпотеки, тому вважає, що нотаріальний договір про відступлення за договором іпотеки або взагалі не укладався, або укладався з грубим порушенням законодавства. Наведені обставини, на думку позивача, виключають можливість реєстрації обтяжень на предмет іпотеки.

Ухвалою суду від 30.04.2018 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 826/5385/18 та залучено Публічне акціонерне товариство "Дельта-Банк" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 07.05.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, проте у встановлений судом строк останній відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення 07.05.2018 ухвала про відкриття провадження у даній справі була вручена третій особі, проте у встановлений судом строк до суду не надійшло від останнього пояснень щодо позову.

Ухвалою суду від 24.07.2018 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

08.08.2008 Зінчук Н.Ю. уклала кредитний договір № 1701/0808/98-101-Z-1 з Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" на суму 50000,00 доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним кредитним договором передано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а також земельною ділянкою, наданою для обслуговування даного будинку та споруд, за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_1

08.08.2008 ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 уклали договір іпотеки, відповідно до якого позивач виступив майновим поручителем за кредитним договором № 1701/0808/98-101-Z-1 від 08.08.2008 та передав банку в іпотеку житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1.

Повідомленням про відступлення від 05.06.2012 № SDK//1 ПАТ "Сведбанк" повідомив Зінчук Н.Ю. про відступлення своїх прав вимоги за всіма кредитними договорами та договорами іпотеки ПАТ "Дельта Банк".

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 24.11.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем внесено зміни до умов обтяження іпотекою житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в частині відомостей про суб'єктів обтяження, а саме: зареєстровано іпотекодержателя - ПАТ "Дельта Банк".

На думку позивача, у відповідача не було підстав для внесення таких змін, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Приписами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

З аналізу наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин, адже визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Так, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

За правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Враховуючи наведене та те, що позовні вимоги в цій справі заявлено на поновлення порушеного цивільного права позивача, спірні правовідносини пов'язані з виконанням умов цивільно-правових договорів (кредитного та іпотечного), суд, незважаючи на участь у спорі суб'єкта владних повноважень, дійшов висновку про те, що даний спір не є публічно-правовим, а має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 та 17 квітня, 15 травня, 21 листопада 2018 року (справи №№ 826/366/16, 815/6956, 826/2691/16, 814/1017/16 відповідно).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі.

Частиною другою статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно з частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачеві сплаченого судового збору за подання до суду даного позову, згідно квитанції від 29.03.2018 № 54390 в сумі 704,80 грн.

Відповідно до статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

На виконання вимог наведеної норми, суд роз'яснює позивачеві, що даний спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства судом загальної юрисдикції.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в адміністративній справі № 826/5385/18 за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича (АДРЕСА_2), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Дельта-Банк" (01014, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 38) про скасування рішення.

Повернути ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Згідно з частиною першою статті 295 та частиною першою статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя В.П. Катющенко