Справа № 206/5903/18
Суддя: Маштак К. С.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/5903/18
Провадження № 2-а/206/74/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Мороза К.Т.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора лейтенанта поліції 2 рота 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2, третя особа Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з даним позовом з огляду на наступні обставини. 26.10.2018 позивач рухаючись по вулиці Героїв Сталінграда, 24 Д у місті Дніпро, керуючи транспортним засобом Toyota Starlet, державний номер НОМЕР_1, 26.10.2018 близько о 09-56 годині був зупинений відповідачем.Далі, відносно позивача було складено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення п. 18.8. ПДР України, а саме: не надання переваги у русі пішоходам, які виходили з трамваю. Позивач заперечував проти складеної постанови просив її скасувати, провадження у справі закрити, дії відповідача визнати протиправними, через відсутність будь-яких доказів у адміністративного правопорушення в діях позивача.

У судовому засіданні позивач підтримав викладені в позові обставини та просив задовольнити позов в повному обсязі. Також, зазначив, що ніякого правопорушення він не вчиняв, просив надати відповідача докази правопорушення, однак їх не отримав.

Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не зявився.

Представником третьої особи до канцелярії суду було подано письмові пояснення, в яких зазначено про відсутність підстав для задоволення позову, а, також, те що вчинене адміністративне правопорушення підтверджується показами інспекторів УПП в Дніпропетровській області, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР і є особами не зацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.10.2018 відносно ОСОБА_1 була складена постанова серії ЕАВ № 692158 про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв'язку із тим, що водій, тобто позивач, керуючи транспортним засобом не надав переваги у русі пішоходам, які виходили з трамваю, чим порушив п. 18.8. ПДР (а.с. 8).

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право виносити постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням, без перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення на іншу дату для надання часу для пошуку адвоката, надання пояснень, доказів, тощо.

Між тим, згідно п. 18.8. Правил дорожнього руху, водій транспортного засобу повинен зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, які йдуть з боку відчинених дверей до (або від) трамвая, що стоїть на зупинці, якщо посадка чи висадка проводиться з проїзної частини чи посадкового майданчика, розміщеного на ній.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Так, твердження позивача на підтвердження того, що позивач не вчиняв адміністративного правопорушення, відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані, хоча обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладено саме на відповідача. За таких обставин суд вважає, що відповідачем по справі не доведено, наявності обставин, що стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Що ж до посилань відповідача на те, що факт порушення бачили інспектори на власні очі, що підтверджується їхніми показами, і саме це стало підставою для зупинки транспортного засобу та накладення на водія штрафу, суд відхиляє, оскільки такий доказ, як свідчення/покази особи, якою прийняте рішення, що є предметом спору у даній справі, не може вважатися належним та достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем з огляду на відсутність будь-яких інших доказів.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, суд, з урахуванням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: оскаржувана постанова - скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закриттю, в задоволенні іншої частини позову (визнання дій відповідача протиправними) суд відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 122, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, ст.ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: м. Дніпро, вул. 20-річчя ПеремогиАДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) до інспектора лейтенанта поліції 2 рота 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Троїцька, 20а), третя особа Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20а) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 692158 від 26.10.2018 щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом. Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, що відповідає п. 15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України.

Повне судове рішення суду складено 05.12.2018

Суддя К.С. Маштак