Справа № 826/17361/17
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Аліменка В.О., при секретарі - Бродацькій І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрпластик» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрпластик» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Публічне акціонерне товариство «Укрпластик» (надалі за текстом - «ПАТ «Укрпластик») звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 31.08.20187 р., яким позивачеві зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 2 750 000 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що висновок Офісу великих платників податків ДФС щодо безтоварності господарських операцій з ТОВ «НЛП КОМ» спростовується первинним документами.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Зокрема, скаржник стверджує, що ним надані усі необхідні документи, які підтверджують реальність господарських операцій. Крім того, наявність або відсутність окремих документів, недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновків про відсутність господарської операції.

У відзиві на апеляційну скаргу Офіс великих платників податків ДФС районі наполягає на тому, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, посилаючись на висновки акта перевірки.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 02.08.2017 р. по 08.08.2017 р. посадовцями Офісу великих платників податків ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Укрпластик» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «НЛП КОМ» за грудень 2015 р., січень-травень 2016 р.

Результати перевірки оформлено актом № 2752/28-10-41-09/00203588 від 15.08.2017р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст. 198, 200 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») внаслідок чого завищено податковий кредит на 2 750 000 грн. та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту на 2 750 000 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Відповідно до договору підряду № 07/12/15-1від 07.12.2015 р. ТОВ «НЛП КОМ» зобов'язалось виконати роботи по влаштуванню нульового циклу, згідно робочої документації № 7059-3а, комплексу установок для рекупації розчинників з викидів повітря від друкарських машин по вул. Марини Раскової, 1, в м. Києві, , а позивач - прийняти та оплатити їх.

На підставі цього договору були складені податкові накладні на загальну суму 16 500 000 грн., у тому числі 2 750 000 ПДВ.

ПАТ «Украпластик» здійснило оплату шляхом безготівкового перерахунку коштів, а суму податку на додану вартість включило до складу податкового кредиту.

Разом з тим, за даними податкової звітності на ТОВ «НЛП КОМ» працювало лише 9 осіб, із них 6 жінок.

Крім того, ТОВ «НЛП КОМ» не має транспортних засобів та іншого майна, необхідного для провадження такої діяльності.

На думку відповідача, наведене свідчить про відсутність факту придбання позивачем послуг у названого контрагента.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Офісом великих платників податків ДФС податкове повідомлення-рішення № від 31.08.20187 р., яким позивачеві зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 2 750 000 грн.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладеної угоди позивачем було надано копії: декларації про початок виконання будівельних робіт; договору підряду № 07/12/15-1 від 07.12.2015 р.; договірної ціни; довідки про вартість виконаних будівельних робіт; акту приймання виконаних будівельних робіт; актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг); платіжних доручень.

На думку колегії суддів, зазначені документи є необхідними, проте не достатніми для підтвердження факту реальності придбання послуг у ТОВ «НЛП КОМ»..

Так, суд першої інстанції вірно звернув увагу на відсутність документів, обов'язковість яких передбачена договором підряду № 07/12/15-1 від 07.12.2015 р.

Так, позивачем не надано посвідчень робітників про перевірку знань по роботам з підвищеною небезпекою та нарядів і допусків на проведення робіт з підвищеною небезпекою.

Відсутні відомості і про те, що ТОВ «НПЛ КОМ» здійснювалась поставка матеріалів та інструментів на об'єкт будівництва.

При цьому, довідка про вартість виконаних будівельних робіт за І квартал 2016 р. та акт приймання виконаних будівельних робіт представником ТОВ «НЛП КОМ» не підписані.

На переконання судової колегії кожна із зазначених обставин окремо не дає підстави для висновку про неправомірність формування платником податку податкового кредиту.

Разом з тим, оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до висновку, що надані ПАТ «Укрпластик» первинні документи не можна вважати документами, які посвідчують факт придбання позивачем послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а тому віднесення відображених у них сум до складу податкового кредиту є безпідставним.

Відтак, колегія суддів підтримує правову позицію окружного адміністративного суду щодо відсутності підстав для задоволення позову у зв'язку безтоварністю господарських операцій, оскільки отримання економічної вигоди виключно за рахунок збільшення податкового кредиту не можна розглядати як самостійну ділову мету.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрпластик» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 04 грудня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.О.Аліменко