Справа № 813/2436/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2069/18

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Заверухи О.Б., Старунського Д.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року (суддя - Лунь З.І., м. Львів, повний текст судового рішення складено 17 вересня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 11.06.2018 звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради, у якому просила: визнати незаконним, що для цілей визначення права позивача на допомогу малозабезпеченій сім'ї у сукупному доході її сім'ї врахована виплачувана їй допомога на дитину-інваліда (дитину з інвалідністю); зобов'язати відповідача провести новий розрахунок сукупного доходу сім'ї позивача без врахування виплачуваної їй допомоги на дитину-інваліда (дитину з інвалідністю); визнати незаконною бездіяльність відповідача, за якої на запит позивача не надані копії рішення, на підставі якого вчинено повідомлення від 21.02.2018 №515 та копії всіх документів, які були використані при прийнятті вказаного рішення; зобов'язати відповідача надати (надіслати рекомендованим листом) копію рішення, на підставі якого вчинено повідомлення від 21.02.2018 №515 та копію розрахунку розміру допомоги, що включає обчислення середньомісячного сукупного доходу сім'ї. В обґрунтування позову вказує, що працівник відповідача неправомірно вказала про необхідність зазначення допомоги на дитину-інваліда у декларації про доходи сім'ї при призначенні допомоги малозабезпеченим сім'ям, а також що відповідач неправомірно не надав документів, які бралися ним до уваги при прийнятті рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року у справі №813/2436/18 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності відповідача, за якої на запит позивача не надані копії рішення, на підставі якого вчинено повідомлення від 21.02.2018 № 515 та копії всіх документів, які були використані при прийнятті вказаного рішення та зобов'язання відповідача надати (надіслати рекомендованим листом) копію рішення, на підставі якого вчинено повідомлення від 21.02.2018 №515 та копію розрахунку розміру допомоги, що включає обчислення середньомісячного сукупного доходу сім'ї скасувати та провадження у цій частині закрити. В іншій частині щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним, що для цілей визначення права позивача на допомогу малозабезпеченій сім'ї у сукупному доході її сім'ї врахована виплачувана їй допомога на дитину-інваліда (дитину з інвалідністю) та зобов'язання відповідача провести новий розрахунок сукупного доходу сім'ї позивача без врахування виплачуваної їй допомоги на дитину-інваліда (дитину з інвалідністю), із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги в цій частині задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на обставини, викладені в позовній заяві, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постанова суду першої інстанції мотивована безпідставністю позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 29.01.2018 звернулась до управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, у якій просила про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям. До вказаної заяви позивачем долучено декларацією про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. При цьому, як зазначено у позовній заяві, працівниця відповідача вказала ОСОБА_1 на те, що у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги необхідно вказувати суму отриманої допомоги на дитину-інваліда.

ОСОБА_1 не погодившись з такою вимогою, звернулася до відповідача із запитом від 29.01.2018 про повідомлення нормативно-правових актів, якими встановлено, що допомога на дитину-інваліда є доходом малозабезпеченої сім'ї та підлягає включенню у її сукупний дохід.

Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради листом від 01.02.2018 №144/01.11 відповів на зазначений вище запит та повідомив позивачку про нормативно-правові акти, якими встановлено, що допомога на дитину-інваліда є доходом малозабезпеченої сім'ї та підлягає включенню у її сукупний дохід.

Відповідачем 21.02.2018 прийнято рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї за заявою ОСОБА_1 Повідомленням від 21.02.2018 №515 уповноваженому представнику сім'ї ОСОБА_1 повідомлено, що державна соціальна допомога її сім'ї не призначена з таких причин: середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму для сім'ї.

ОСОБА_1 28.02.2018 звернулася із запитом до відповідача, просивши надати їй копію рішення, на підставі якого «вчинено повідомлення №515 від 21.02.2018 та копії всіх документів, які були використані при прийнятті цього рішення».

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем згідно з листом від 03.03.2018 №305/01.11 «Про надання копій документів, які були використані для призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям» позивачці надано копії документів, які вона просила їй надати згідно із запитом.

Крім цього, Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради листом від 07.03.2018 №330/01.11 надіслало на адресу позивачки копію рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї від 21.02.2018.

Вважаючи такі дії та бездіяльність відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» (далі - Закон №1768-III) спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім'ям.

Відповідно до статті 1 Закону №1768-III державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям- щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї. Право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України (стаття 3 Закону №1768-III). При цьому, малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї (стаття 1 Закону №1768-III).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1768-III розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім'ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім'ї.

Середньомісячний сукупний дохід сім'ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім'ї з усіх джерел надходжень протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування (абзац 5 статті 1 Закону №1768-III).

«Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №250 (далі - Порядок №250).

Відповідно до пункту 14 Порядку №250 середньомісячний сукупний дохід сім'ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, що затверджується Мінсоцполітики, Мінекономрозвитку, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом.

«Методика обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги», затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001 №486/202/524/455/3370 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.02.2002 за №112/6400.

У відповідності до підпункту 9.1 пункту 9 цієї Методики загальна сума сукупного доходу одержувачів допомоги включає в себе суму всіх доходів кожної особи, яка враховується при наданні допомоги, визначених на підставі наданих документів за останні 6 календарних місяців або два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням соціальної допомоги, якщо інше не передбачено законодавством.

Види доходу, які входять до сукупного доходу сімей (одержувачів) зазначено в пункті 5 Методики, зокрема згідно з підпунктом 5.3 пункту 5 Методики, до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять: стипендії, пенсії, (крім частини допомоги при народженні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, частини допомоги при усиновленні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, допомоги на поховання, одноразової допомоги, яка надається відповідно до законодавства або за рішеннями органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форм власності), допомога на навчання, безпосередньо отримана особою від підприємства, установи чи організації, за винятком коштів, отриманих на умовах позики чи кредитів та щомісячні компенсаційні виплати. При цьому до сукупного доходу не включається відповідна допомога, для призначення якої обчислюється сукупний дохід. При зверненні за призначенням декількох видів допомоги, розмір яких визначається з урахуванням сукупного доходу, до сукупного доходу сім'ї входять розміри призначених на дату звернення зазначених видів допомоги, крім допомоги, для призначення якої обчислюється сукупний дохід.

Застосовуючи зазначені вище норми до правових відносин, що склалися між сторонами щодо врахування чи неврахування у сукупному доході сім'ї позивачки при призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям допомоги на дитину-інваліда, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем правомірно було враховано допомогу на дитину-інваліда у сукупному доході сім'ї ОСОБА_1 при прийнятті рішення з питань призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

При цьому, необґрунтованими є твердження апелянта про невідповідність норм підпункту 5.3 пункту 5 Методики нормам Конституції України та законам України, оскільки такі у встановленому чинним законодавством порядку неконституційними не визнавались, станом на час розгляду справи в суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції є чинними, з огляду на що підлягають застосуванню до спірних правовідносин у розглядуваній справі.

У поданій апеляційній скарзі позивач покликається на лист Міністерства соціальної політики України від 13.03.2018 №1032/0/112-18/205, у якому у відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо використання коштів державної соціальної допомоги призначеної відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» зазначено, що державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю призначається органами соціального захисту населення та спрямовується на їх потреба. Однак, такі доводи апелянта не підтверджують той факт, що допомога на дитину-інваліда не є доходом сім'ї, оскільки, як вже було зазначено вище середньомісячним сукупним доходом сім'ї є обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім'ї з усіх джерел надходжень протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. Єдиним видом допомоги, який не включається до середньомісячного сукупного доходу сім'ї є допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування (абзац 5 статті 1 Закону №1768-III).

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що для цілей визначення права позивача на допомогу малозабезпеченій сім'ї у сукупному доході її сім'ї врахована виплачувана їй допомога на дитину-інваліда (дитину з інвалідністю) та зобов'язання відповідача провести новий розрахунок сукупного доходу сім'ї позивача без врахування виплаченої їй допомоги на дитину-інваліда (дитину з інвалідністю) задоволенню не підлягають у зв'язку із їх безпідставністю.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності відповідача, за якої на запит позивача не надані копії рішення, на підставі якого вчинено повідомлення від 21.02.2018 №515 та копії всіх документів, які були використані при прийнятті вказаного рішення та зобов'язання відповідача надати (надіслати рекомендованим листом) копію рішення, на підставі якого вчинено повідомленням від 21.02.2018 №515 та копію розрахунку розміру допомоги, що включає обчислення середньомісячного сукупного доходу сім'ї, суд зазначає таке.

Як видно з матеріалів справи, 28.02.2018 ОСОБА_1 звернулася із запитом до відповідача, просивши надати їй копію рішення, на підставі якого «вчинено повідомлення № 515 від 21.02.2018 та копії всіх документів, які були використані при прийнятті цього рішення».

Відповідачем згідно з листом від 03.03.2018 №305/01.11 «Про надання копій документів, які були використані для призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям» позивачці надано копії документів, які вона просила їй надати згідно із запитом. При цьому, позивачем до позовної заяви додано частину листа Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради від 03.03.2018 №305/01.11; копію рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї від 21.02.2018. Як видно зі змісту листа Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради від 03.03.2018 №305/01.11 (частину якого позивачка долучила до матеріалів справи, в повному ж обсязі лист надано суду відповідачем) відповідачем зазначено, які саме документи стали підставою для прийняття рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 державної соціальної допомоги. Факт надіслання даного листа та з додатками на 10 аркушах підтверджено відповідачем належними доказами. Зазначене спростовує твердження ОСОБА_1, що відповідачем не надано документів, що стали підставою для прийняття рішення про припинення виплати їй державної соціальної допомоги.

Враховуючи фактичні обставини справи, безпідставними є вимоги позивача, викладені у апеляційній скарзі про необхідність закриття провадження у справі щодо частини позовних вимог на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України, за змістом якого суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб'єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення. Суд апеляційної інстанції констатує, що в даному випадку відсутнє виправлення суб'єктом владних повноважень оскаржуваного порушення, оскільки таке взагалі не мало місця. Відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства надано інформацію на запит позивача, надіслано запитувані нею копію відповідних документів, з огляду на що відповідачем повністю виконано обов'язок, як розпорядника інформації про надання інформації згідно з п.1.ч.1 ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації», жодних порушень останнім не допущено. Доводи апелянта в цій частині є надуманими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради про визнання незаконною бездіяльності відповідача, за якої на запит позивача не надані копії рішення, на підставі якого вчинено повідомлення від 21.02.2018 №515 та копії всіх документів, які були використані при прийнятті вказаного рішення та зобов'язання відповідача надати (надіслати рекомендованим листом) копію рішення, на підставі якого вчинено повідомленням від 21.02.2018 №515 та копію розрахунку розміру допомоги, що включає обчислення середньомісячного сукупного доходу сім'ї задоволенню не підлягають за безпідставністю. Відсутні також підстави для закриття провадження у справі щодо зазначених позовних вимог на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відтак, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ, як джерела права.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається. Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст.308, 311, 316, 321, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. Б. Заверуха
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 06 грудня 2018 року.