Справа № 804/4096/18
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

06 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 804/4096/18
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року (головуючий суддя: Боженко Н.В) по адміністративній справі № 804/4096/18

за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юженерго" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Дніпропетровське ОВ ФСЗІ) 05.06.2017 року звернулося до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Юженерго" (далі - ТОВ "Юженерго"), в якому просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Дніпропетровського ОВ ФСЗІ суму адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році в розмірі 50 707, 28 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Дніпропетровським ОВ ФСЗІ подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. Обґрунтовуючи свою позицію позивач зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності факту не виконання відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році та відсутності підстав для застосування до нього адміністративно - господарських санкцій в розмірі 50 707,28 грн.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.229 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно звіту ТОВ "Юженерго" про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік середньооблікова чисельність штатних працівників на підприємстві становить - 11 осіб, них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0 осіб, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" №875-XII від 21.03.1991 року (далі - Закон №875-XII) - 1 особа, фонд оплати праці штатних працівників - 1 115,56 грн., середньорічна заробітна плата штатного працівника 101 415 грн., сума адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів - 50 708 грн. (а.с.7).

За не забезпечення працевлаштування інвалідів у відповідній кількості 1 особа у 2017 році позивачем нарахована відповідачу сума адміністративно - господарських санкцій в загальному розмірі 50 707,28 грн., щодо стягнення якої позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Статтею 18,19,20 Закону №875-XII встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні на підприємства покладено обов'язок по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, а не обов'язок по виявленню і підбору інвалідів для працевлаштування. Такий обов'язок покладено на органи працевлаштування, перелічені в ч. 1 ст. 18 Закону № 875-XII.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" № 5067-VІ від 05.07.2012 року (набрав чинності з 01.01.2013 року) визначено, що роботодавці зобов'язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Про наявність вакантних робочих місць роботодавці повинні повідомляти центри зайнятості, направляючи звітність у формі № 3-ПН, що затверджена наказом Міністерства соціальної політики України №316 від 31.05.2013 року.

При цьому, на відміну від Закону України "Про зайнятість населення" №803-XII від 01.03.1991 року, що діяв до 01.01.2013 року, Законом №5067-VI не передбачено обов'язку щомісячно подавати звітність за формою №3-ПН.

Аналогічна правова позиція висловлена також Касаційним адміністративним судом Верховного Суду в постановах від 27.03.2018 року по справі №809/1041/16 (К/9901/24494/ 18), від 26.09.2018 року по справі №813/6020/14 (К/9901/14148/18).

Із матеріалів справи вбачається, що наказом №42 від 04.06.2015 року ТОВ "Юженерго" ОСОБА_3 (інвалід II групи) прийнятий на посаду кур'єра, який наказом №18 від 06.03.2017 року звільнений з даної посади за власним бажанням (а.с.102 -105).

Враховуючи відкриття зазначеної вакансії ТОВ "Юженерго" у квітні 2017 року до центру зайнятості направлено звітність за формою №3-ПН (а.с115,116), однак у 2017 році до відповідача не було направлено жодної особи для працевлаштування. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач умисно відмовляв у працевлаштуванні особам з інвалідністю.

Викладене свідчить про відсутність факту не виконання ТОВ "Юженерго" нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році, що виключає підстави для притягнення його до відповідальності відповідно до приписів ст. 20 Закону №875-XII, шляхом застосування адміністративно - господарської санкції в загальному розмірі 50 707,28 грн., а отже судом першої інстанції зроблено вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Дніпропетровського ОВ ФСЗІ.

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовано.

Оскільки судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 12, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року по адміністративній справі № 804/4096/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 06 грудня 2018 року, є остаточною та оскарженню не підлягає.

В повному обсязі постанова складена 7 грудня 2018 року.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий