Справа № 802/2105/17-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

06 грудня 2018 р. Справа № 802/2105/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника Жмеринської місцевої прокуратури про закриття провадження у справі за позовом керівника Жмеринської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1Ем.Джі." про стягнення плати за проїзд

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся керівник Жмеринської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі управління Укртрансбезпеки у Полтавській області з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1Ем.Джі." про стягнення плати за проїзд.

Ухвалою від 10.11.2017 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в загальному в порядку.

Ухвалою суду від 19.12.2017, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, суд зупинив провадження у справі до набрання законної сили судових рішень прийнятих Окружним адміністративним судом м. Києва у справах №826/5176/17-а та №826/5803/17-а.

08.11.2018 на адресу суду від Жмеринської місцевої прокуратури надійшла заява про поновлення провадження у справі, та закриття провадження у справі. Обґрунтовуючи необхідність закриття провадження, представник Жмеринської місцевої прокуратури зазначив, що спірні правовідносини з приводу відшкодування шкоди носять приватноправовий характер, а тому, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції. Також зазначив, що позивач - управління Укртрансбезпеки у Полтавській області не наділений правом звернення саме до адміністративного суду щодо стягнення грошових коштів з юридичної особи. Крім того, посилаючись на положення п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" просив суд повернути сплачений ним судовий збір.

Ухвалою від 12.11.2018 провадження у справі поновлено, судове засідання призначено на 06.12.2018.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Разом з тим, представником ТОВ "ОСОБА_1Ем.Джі." подано заяву від 06.12.2018 за вх. №56172, у якій останній просить суд відкласти розгляд справи в зв'язку з неможливістю прибути в судове засідання, позаяк директор товариства перебуває у відрядження, а уповноважений представник направлений на розгляд іншої справи №523/10177/18 у Суворовському районному суді м. Одеси, судове засідання в якій було призначено на цей же день, але раніше. Проте, жодного доказу на підтвердження наведених обставин представником відповідача не надано.

Поряд із цим, відповідно до ч. 3 ст. 55 КАС України, юридична особа, суб'єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках визначених пунктами 1-3, 5 частини другої статті 205 цього Кодексу (п. 1 ч. 2 ст. 181 КАС України).

Таким чином, враховуючи, що ТОВ "ОСОБА_1Ем.Джі." не надано доказів в підтвердження поважності причин не прибуття у судове засідання його представника чи/або особи, визначеної ч. 3 ст. 55 КАС України, суд прийшов до висновку про можливість здійснювати розгляд заявленого представником Жмеринської місцевої прокуратури клопотання за даної явки сторін.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини 3 статті 194 КАС України, на думку суду наявні підстави для розгляду заявленого представником Жмеринської місцевої прокуратури клопотання в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі з наступних мотивів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В той же час, згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №29458/04 та №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. &и ;…Ц?а; фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися "судом, встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно - правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Тобто, з урахуванням наведеного, під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як слідує із позовної заяви, обґрунтовуючи вимоги даного позову, позивач зазначає, що відповідачем у добровільному порядку не сплачено до державного бюджету плату за проїзд автомобільними дорогами великовагового транспортного засобу у сумі 7201,80 грн., розраховану йому управлінням Укртрансбезпеки у Полтавський області 16.06.2018 за результатами проведеного габаритно-вагового контролю транспортного засобу - автомобілю марки SCANIA, модель R420LA4X2MEB, державний номерний знак АВ5448BX, причіп марки BODEX, модель KIS3WS, номерний знак АВ7923ХP.

Відповідно до абз. 4 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Укртрансбезпеки, реорганізувавши шляхом злиття Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі - Укртрансінспекція).

Так, п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п. п. 15, 27 п. 5 зазначеного Положення, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного вбачається, що позивач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, нормами чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Разом з тим, за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом, що нараховується Укртрансбезпекою, є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

У свою чергу за змістом ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

Аналіз зазначених вище правових норм та суб'єктний склад сторін свідчить про те, що спір за позовом керівника Жмеринської місцевої прокуратури інтересах держави в особі управління Укртрансбезпеки у Полтавській області до ТОВ "ОСОБА_1Ем.Джі." про стягнення з нього плати за проїзд автомобільними дорогами великовагового транспортного засобу у сумі 7201,80 грн. в дохід Державного бюджету України підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов'язаний з вирішенням питання щодо стягнення коштів.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.06.2018 у справі №820/1203/17.

У силу норми ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищезазначені обставини, а також беручи до уваги положення п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, на думку суду, наявні підстави для закриття провадження у даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Вирішуючи питання щодо повернення прокурору сплаченого ним судового збору, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як вбачається із матеріалів справи, прокуратурою Вінницької області при зверненні до суду сплачено судовий збір в загальній сумі 1600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3318 від 01.11.2017.

Враховуючи викладене, а також те, що провадження у даній справі закрито не у зв'язку із відмовою від позову, сплачена сума судового збору підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 19, 132, 238, 248, 256 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Клопотання представника Жмеринської місцевої прокуратури задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом керівника Жмеринської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі управління Укртрансбезпеки у Полтавській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1Ем.Джі." про стягнення плати за проїзд.

Повернути прокуратурі Вінницької області (вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, , Банк отримувача: Державна казначейська служба України, код банку отримувача (МФО): 820172, рахунок:3988) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.) з Державного бюджету України.

Роз'яснити сторонам, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 06.12.2018 року.

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна