Справа № 297/1742/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/2771/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС України на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 вересня 2018 року у справі № 297/1742/18 (суддя Ільтьо І.І., м. Берегово) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,-

П О С Т А Н О В И В :

13 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Закарпатської митниці ДФС, в якому просив поновити строк звернення до суду та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 3411/30500/18 від 06 грудня 2017 року, винесену в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Уретій С.В.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не здійснював переміщення через митний кордон спірного автомобіля, а лише був його пасажиром. Крім того, позивач вважає, що розгляд справи митним органом проводився неупереджено, неповно та не об'єктивно.

Так, відповідачем не було надано оцінку протоколу про порушення митних правил від 08.10.2017 року, який був складений з грубим порушенням права на захист, що виразилося у відмові надання перекладача з угорської мови, оскільки позивач не володіє українською мовою. Крім цього відповідачем як доказ вини береться пояснення, яке відібране з грубим порушенням права на захист, оскільки під час відібрання був відсутній перекладач, а тому позивач вважає його не належним доказом по справі. Також в матеріалах справи відсутні відомості про особу, яка була водієм автомобіля та здійснювала перетин кордону разом з позивачем.

Рішенням від 13 вересня 2018 року Берегівський районний суд Закарпатської області позов задовольнив.

Постанову в.о. начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Уретій С.В. в справі про порушення митних правил №3411/30500/17 від 06.12.2017 року відносно ОСОБА_1 скасував, а справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 закрив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Закарпатська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що відповідач не надав жодних доказів на підтвердження факту надання позивачем при в'їзді в Україну 09.11.2016 року документів, що посвідчують його право власності чи користування автомобілем марки «FORD FOCUS», р.н Польщі НОМЕР_2 номер кузова - НОМЕР_3, на підставі яких було оформлено ввезення даного автомобіля на територію України саме позивачем ОСОБА_1

Роздруківка інформації з центральної бази даних ЄАІС ДФС України засвідчує, що автомобіль марки «FORD FOCUS», р.н. Польщі НОМЕР_2 номер кузова - НОМЕР_3, 09.11.2016 року був переміщений по «зеленому коридору», що є елементом двоканальної системи проходження митого контролю.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України (ч. 6 ст. 366 МК України).

Згідно п.1.1 § IV наказу Держмитслужби України від 17.11.05 р. № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», зареєстрованого в Мінюсті України 25.11.05 № 1428/11708 у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник (або у повноважена особа) пред'являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та ксерокопії таких документів:

1. що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);

2. реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб;

3. паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право па перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

При цьому, відповідно до положень Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. N 451, митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів здійснюється виключно митними органами відповідно до законодавства, вибірково, у формах та обсязі, що визначені на підставі результатів системи управління ризиками.

Згаданими нормативними актами, що регулюють митну справу, спростовуються твердження щодо відсутності будь-яких документів на автомобіль. Оскільки визначено, що оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника автомобіля або уповноважену ним особу. Тому, при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Відповідач також звертає увагу на те, що хибним є висновок суду про необхідність при прийнятті рішення довести, що саме ОСОБА_1 мав право на керування, володіння, розпорядження автомобілем марки «FORD FOCUS». Такі доводи можуть мати місце лише у випадку документального підтвердження наявності відповідних записів внесених до технічного паспорта даного автомобіля, наявності копій митних декларацій чи будь яких письмових зобов'язань про вивезення тимчасово ввезеного автомобіля тощо, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 265 МК України громадяни можуть бути декларантами після досягнення ними 16-річного віку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов'язаний надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

09.11.2016 року автомобіль марки «FORD FOCUS», р.н Польщі НОМЕР_2, номер кузова - НОМЕР_4, який слідував на митну територію України по смузі спрощеного митного контролю «зелений коридор», декларувався усно та був оформлений на митному посту «Ужгород» у митному режимі «транзит» на підставі заявлених відомостей (режим «транзит», по - батькові (ОСОБА_1), адреса (АДРЕСА_1) та поданих до митного контролю документів (паспорт, техпаспорт, доручення).

Отже, законодавець визначив, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється з використанням інформаційних технологій, у тому числі, заснованих на інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах, і засобів їх забезпечення.

Апелянт просить суд звернути увагу, що Берегівським районним судом не заперечується факт слідування 09.11.2016 року через митний пост «Ужгород» у автомобілі марки «FORD FOCUS», р.н. Польщі НОМЕР_2. номер кузова - НОМЕР_5 громадянина ОСОБА_1, натомість хибно констатується відсутність доказів факту ввезення вказаного автомобіля ОСОБА_1.

Не можуть служити доказами про невинуватість ОСОБА_1 посилання суду на те, що громадянин ОСОБА_1 звертався до Національної поліції із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, до Державної фіскальної служби України із скаргою про вжиття заходів щодо притягнення працівника митниці до дисциплінарної відповідальності за внесення неправдивих відомостей до АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС, оскільки в матеріалах справи та в Закарпатській митниці ДФС відсутні будь які відомості щодо притягнення осіб до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (оголошення про підозру, вирок суду тощо), а також відсутні відомості щодо притягнення посадової особи митниці до кримінальної, адміністративної чи дисциплінарної відповідальності.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу митного органу.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд встановив та підтверджується матеріалами справи, що постановою в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Уретій С.В. від 06 грудня 2018 року у справі про порушення митних правил № 3411/30500/17 позивач - ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Оскарженою постановою встановлено, що 08 жовтня 2017 року о 23:10 годин в зону митного контролю пункту пропуску «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС України заїхав легковий автомобіль марки «Ford Focus» р.н. Польщі НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, де пасажиром прямував ОСОБА_1 Під час проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме «Інспектор-2006» та ЄАІС ДМСУ встановлено, що 09 листопада 2016 року через пункт пропуску «Ужгород» громадянин України ОСОБА_1 ввіз легковий автомобіль марки «Ford Focus» р.н. Польщі НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1. Однак, станом на 08 жовтня 2017 року вищевказаний автомобіль з митної території України вивезеним не значиться.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів, що позивач дійсно при в'їзді в Україну 09 листопада 2016 року надав документи, що посвідчують його право власності чи користування автомобілем Ford Focus» р.н. Польщі НОМЕР_2.

Крім того, позивач звертався до Національної поліції з заявою про вчинене кримінальне правопорушення, до Державної фіскальної служби України з скаргою про вжиття заходів щодо притягнення працівника митниці до дисциплінарної відповідальності за внесення неправдивих відомостей до АСМО «Інспектор» та ЄІАС Департаменту митної справи ДФС України

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є помилковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 318 Митного кодексу (МК) України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Статтею 90 МК України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 цього Кодексу встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Враховуючи наведене, максимальний строк транзитного перевезення ввезеного 09.11.2016 року позивачем в режимі «транзит» автомобіля марки «Ford Focus» р.н. Польщі НОМЕР_2, становив десять діб, тобто позивач був зобов'язаний вивезти цей транспортний засіб особистого користування з митної території України або перевести його в інший митний режим протягом 10 днів, однак всупереч вимогам наведених вище норм не зробив цього.

Згідно із ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, громадянин ОСОБА_1, перевищив більше, ніж на десять діб, встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк транзиту транспортного засобу, що перебував під митним контролем, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.470 МК України підтверджується витягом із Автоматизованої системи митного контролю та оформлення «Інспектор» та Інформацією про факти перетину державного кордону України транспортними засобами, отримана з використанням інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають кордон (система «Аркан») (а.с.34, 36).

У відповідності до п. 1.1 розділу IV наказу ДМСУ №1118 від 17.11.2005 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» у разі ввезення ТЗ, знятих з реєстраційного обліку у відповідних реєстраційних органах іноземних держав чи України, якщо ТЗ були зареєстровані в таких органах, або нових ТЗ на митну територію України з метою транзиту власник (уповноважена особа) пред'являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та ксерокопії таких документів:

- що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);

- реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом;

- паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

У відповідності до п. 9 розділу 1 наказу ДМСУ №1118 від 17.11.2005, не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб на який відсутні документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження)

Згідно з ч. 6 ст. 366 МК України громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Особливості митного контролю та митного оформлення ТЗ, зареєстрованих у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, що ввозяться на митну територію України з метою транзиту регламентовано Розділом IV цих же Правил, якими передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту па митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано доказів того, що позивач дійсно при в'їзді в Україну 09 листопада 2016 року надав документи, що посвідчують його право власності чи користування автомобілем «Ford Focus», оскільки такий транспортний засіб декларувався в усній формі, а за відсутності необхідних документів, цей автомобіль на митну територію України в режимі «транзит» пропущено не було б.

Апеляційний суд також не бере до уваги покликання позивача на те, що він не володіє українською мовою, оскільки наведене спростовується матеріалами справи.

Так, згідно наданого пояснення від 08.10.2018 року, яке засвідчене його особистим підписом позивача, він є громадянином України, народився в Закарпатській області 25.03.1966 року, по національності є українцем, українською мовою володіє, послуг перекладача не потребує і бажає давати свідчення українською мовою. ОСОБА_1 також зазначив, що з його слів написано вірно, ним прочитано, доповнень та зауважень не має.

На думку суду, посилання позивача на те, що ніяких дій щодо ввезення вищевказаного автомобіля на митну територію України він не здійснював, не володіє українською мовою, свідчать лише про спробу уникнути адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил.

Позивач в обґрунтування відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України покликається також на звернення до Прокуратури Закарпатської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення працівником митного посту «Ужгород».

Зокрема, позивач вказує, що до ввезеного на митну територію України автомобіля "Ford Focus" не має жодного відношення, автомобіль не перебував у його користуванні чи власності, жодних документів на автомобіль у нього не було, він перетинав кордон в якості пасажира.

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги вказані покликання позивача та вважає, що такі не можуть свідчити про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, оскільки вина особи у вчиненні кримінально-караного діяння може бути встановлена лише вироком суду, ухваленого за результатами відповідного кримінального провадження, який набрав законної сили, а докази надані відповідачем стверджують факт вчинення позивачем такого правопорушення.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивачем перевищено встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж десять діб, а обставини непереборної сили, які би перешкодили йому виконати вимоги законодавства України, були відсутні.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, а тому постанова в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Уретій С.В. від 06 грудня 2017 року у справі про порушення митних правил № 3411/30500/17 є законною та обґрунтованою.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, а тому вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 229, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 вересня 2018 року у справі № 297/1742/18 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 06 грудня 2018 року.