Справа № 826/15257/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 листопада 2018 року №826/15257/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного у м.Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі також - суд) звернулася ОСОБА_1 (далі також позивач) з позовом до Печерського районного у м.Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, (далі також - відповідач), в якому просить зобов`язати відповідача внести зміни в актовому записі про народження її батька ОСОБА_2 від 06.07.1936 № 55, складеного Двуріченським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, заначивши в графі «національність батька» замість «українець» «поляк».

Позовні вимоги мотивовані тим, що батько позивача за національним походженням є поляком, що підтверджується відповідними документами. Саме тому, позивач звернулась до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про народження батька, у задоволенні якої відповідач протиправно відмовив.

Позивач у судове засідання не прибула, в письмовому клопотанні просила суд розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач письмові пояснення до суду щодо позовних вимог не надіслав, представника в судове засідання не направив, хоча належним чином повідомлений про судовий розгляд справи.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Києві, про що зроблено актовий запис від 30.08.1958 № 1756, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 30.08.1958 НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів м.Києва,

Батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Після заміжжя ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження шлюбного прізвища від 11.03.2017 № 0.

Згідно з посвідкою про народження від 30.07.1958 № 921088, виданою відділом актів громадянського стану Народного комісаріату внутрішніх справ СРСР, батько позивача ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 06.07.1936 вчинено відповідний актовий запис № 55 Двуріченським районним ЗАГС.

Батьком ОСОБА_2 , тобто дідом позивача, є ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про смерть (повторне) НОМЕР_2 від 29.04.2017, виданого Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис про смерть від 29.12.1990 № 5297).

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 15.12.2016 у справі № 755/16193/16-ц (в ЄДРСР № 63817401) встановлено юридичний факт, що рідний брат батька позивача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за національністю по лінії батька ОСОБА_6 поляк.

У витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 17.01.2017 № 4 про реєстрацію актового запису про народження ОСОБА_7 в частині відомостей про його батька ОСОБА_6 вказано поляк.

Таким чином ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . Разом з тим, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за національністю поляки.

Беручи до уваги викладене позивач вважає, що її батько ОСОБА_2 також є поляком, тому вона звернулася до Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо внесення змін до актового запису про народження її батька, а саме в графі «національність» замість «українець» зазначити «поляк».

На підставі висновку від 12.09.2017 відповідач відмовив позивачу у задоволенні її звернення.

Вважаючи таку відмову формальною та протиправною позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Спірні правовідносини регулюються нормами законів України «Про національні меншини в Україні», «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 (далі - Правила).

Статтею 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» визначено, що до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до статті 4 Закону «Про національні меншини в Україні» відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов`язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Згідно зі статтею 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.
Згідно з приписами частини другої статті 300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» гарантовано право громадян України на вільний вибір та відновлення національності.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Закон України №703/97-ВР від 09.12.1997) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено, то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

У відповідності до положень чинного Сімейного кодексу України національність дитини визначається національністю її батьків.

З огляду на викладене та враховуючи відомості, що містяться у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 17.01.2017 № 4 про реєстрацію актового запису про народження ОСОБА_7 , де зазначено, що його батько ОСОБА_6 є поляком, суд приходить до висновку, що й інший син ОСОБА_6 ОСОБА_2 також є поляком.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі Закон) відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до статті 9 цього Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.

Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану (які діють при Головних територіальних управліннях юстиції в областях) (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

З аналізу вищенаведених норм, суд робить висновок про те, що за наслідками розгляду заяви про внесення змін, доповнень чи виправлень до актового запису відповідний орган ДРАЦС складає висновок про внесення таких змін або висновок про відмову у внесенні змін.

Відповідно до п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану зокрема є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення правильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду та ін.

Відповідач, відмовляючи у внесенні змін в актовий запис про народження батька позивача, у висновку від 12.09.2017 вказує на те, що рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 15.12.2016 у справі № 755/16193/16-ц, на яке посилається позивач, є підставою для внесення лише тих змін, які визначено в рішенні суду і лише в ті актові записи, які визначені в ньому, тоді як про внесення будь-яких змін до актових записів стосовно батька позивача в цьому рішенні не зазначено.

Водночас відповідач вказує на те, що в наданому йому свідоцтві про народження батька позивача, виданого Двуріченським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 30.07.1958 відсутні інформація щодо національності батька дитини ОСОБА_6 .

Однак, суд критично сприймає такі доводи відповідача, оскільки останнім безпідставно при розгляді заяви позивача про внесення змін до актового запису про народження її батька не взято до уваги відомості, що містяться у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 17.01.2017 № 4 про реєстрацію актового запису про народження ОСОБА_7 , де зазначено, що його батько ОСОБА_6 є поляком.

Відтак, відповідач необґрунтовано відмовив позивачу в задоволенні її заяви про внесення змін до актового запису про народженні її батька.

За приписами п.п. 1.7 та 1.16 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Пунктом 2.16. Правил передбачено, що зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду (п. 2.16.7. Правил)

Пунктом 2.16.7. Правил передбачено, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Згідно статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі вищенаведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією від 15.11.2017.

Отже, на підставі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із задоволенням позову стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01015, м.Київ, вул.Цитадельна, 7/10) задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 від 06.07.1936 № 55, який вчинено Двуріченським районним ЗАГС, зазначивши в графі «національність» «поляк» замість «українець».

3. Присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01015, м.Київ, вул.Цитадельна, 7/10) сплачений нею судовий збір в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень нуль коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко