Справа № 0440/6542/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2018 року Справа № 0440/6542/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Наталії Василівни
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області (далі - відповідач), в якому просить суд:
- стягнути на користь позивача судові витрати.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем винесено оскаржувані рішення, які ґрунтуються на висновках експертизи проведеної ГО «Українська Асоціація Маркетингу» та Індустріального Гендерного Комітету з Реклами (ІГКР) та норми Стандарту організації України "Недискримінаційна реклама за ознакою статі", на які посилається відповідач у своїх протиправних рішеннях носять рекомендований характер та не є обов'язковими для виконання позивачем. Висновок експертизи, на думку позивача, є консультативним висновком і не може лягати в основу прийнятих рішень про накладення штрафу. Вважає, що контролюючий орган дійшов до помилкових висновків та безпідставно виніс рішення, у зв'язку з чим, позивач вважає рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу за № 124/18 та № 125/18 від 25.07.2018 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 06 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
01 жовтня 2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області № 124/18 та № 125/18 від 25.07.2018 року про накладення штрафу на позивача відповідають вимогам Закону України «Про рекламу» та Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 693, а тому позовні вимоги ТОВ "Стиль Д" є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
04 жовтня 2018 року на адресу суду від представника ТОВ «Стиль-Д» надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію викладену в позовній заяві та зазначено, що відповідачем в порушення п. 11 Порядку № 693 розпочато розгляд справи без винесення рішення про початок розгляду справи, тобто без факту наявності ознак порушення законодавства. Крім того, відповідачем порушено п. 12 Порядку № 693, яким визначено, що справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду.
Ухвалою суду від 23 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 0440/6542/18 до судового розгляду по суті.
Представник позивача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, проте у судове засіданні не з'явився про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення або перенесення розгляду справи до суду не надходило.
Згідно ч.3 т. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Частиною 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернігівській області за результатами розгляду заяви голови громадської організації «Ліга захисту прав жінок «Гармонія Рівних» ОСОБА_2 складено протокол від 09.02.2018 року за № 04/18 про порушення ТОВ «Стиль Д» законодавства про рекламу в частині:
- розповсюдження зовнішньої реклами на вітринних вікнах магазину косметики та парфумерії «ProStor» із зображенням оголеної фігури чоловіка, та текстом: «АКЦІЯ за твоїм бажанням», в кількості 3 (трьох) рекламоносіїв, розміщених за адресою: проспект Миру, 34, м. Чернігів, що є порушенням ч. 1 ст. 8 Закону України «Про рекламу», де зазначено, що у рекламі забороняється вміщувати твердження, які є дискримінаційними за ознаками походження людини, її соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, політичних поглядів, ставлення до релігії, за мовними ознаками, родом і характером занять, місцем проживання, а також такі, що дискредитують товари інших осіб; крім того, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про рекламу», реклама не повинна містити інформації або зображень, які порушують етичні, гуманістичні, моральні норми, нехтують правилами пристойності;
- розповсюдження внутрішньої реклами на рекламному плакаті магазину косметики та парфумерії «ProStor» із зображенням оголеної фігури чоловіка, та текстом: «АКЦІЇ за твоїм бажанням», в кількості 1 (одного) рекламоносія, розміщеного за адресою: проспект Миру, 34, м. Чернігів, що є порушенням ч. 1 ст. 8 Закону України «Про рекламу», де зазначено, що у рекламі забороняється вміщувати твердження, які є дискримінаційними за ознаками походження людини, її соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, політичних поглядів, ставлення до релігії, за мовними ознаками, родом і характером занять, місцем проживання, а також такі, що дискредитують товари інших осіб; крім того, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про рекламу», реклама не повинна містити інформації або зображень, які порушують етичні, гуманістичні, моральні норми, нехтують правилами пристойності.
В ході розгляду справи відповідачем на адресу ТОВ «Стиль Д» направлено вимогу від 19.02.2018 року № 01-06-03-29/1073 із запитом про надання відповідних документів, а саме:
- копії свідоцтва про державну реєстрацію чи виписки про державну реєстрацію;
- письмові пояснення щодо розповсюдження вищевказаної реклами з порушенням вимог ч. 3 ст. 7 та ч. 1 ст. 8 Закону України «Про рекламу»;
- інформації щодо вартості розповсюдження зазначеної реклами (надавши копії платіжних документів, договорів тощо);
- інформації про термін розповсюдження вищевказаної реклами;
- усунути порушення вимог законодавства про рекламу шляхом припинення розповсюдження реклами, про що повідомити Головне управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, з наданням копій підтверджуючих документів (фотозвіт);
- у разі невиконання вимоги, будуть застосовані санкції відповідно до ч.6 ст. 27 Закону.
02 березня 2018 року позивачем були надані пояснення № 112/1, в яких останній зазначав про недотримання ГУ Держпродспоживслужби у Чернігівській області Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». В вимозі відсутні посилання на проведення заходу, його виду. До вимоги не додано наказ про проведення заходу. У вимозі відсутня експертна оцінка компетентного органу, яка б підтверджувала порушення етичних, гуманістичних, моральних норм та правил пристойності зовнішньої та внутрішньої реклами "ДЖИНА" та обґрунтування міркувань зазначені у вимозі. Крім того, зазначив, що у вимозі не розкрито, які саме твердження, які є дискримінаційними за ознаками походження людини, її соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, політичних поглядів, ставлення до релігії, за мовними ознаками, родом і характером занять, місцем проживання, а також такі, що дискредитують товари інших осіб, вміщує зовнішня та внутрішня реклама «ДЖИНА».
20 лютого 2018 року відповідач звернувся з листом № 01-06-03-24/1107 до Експертної ради з питань розгляду звернень за фактами дискримінації за ознаками статі при Міністерстві соціальної політики України з метою надання експертного висновку чи містить дана реклама ознаки порушення етичних, гуманістичних, моральних норм, нехтування правилами пристойності або вміщують твердження, які є дискримінаційними за ознаками походження людини.
11 липня 2018 року Головним управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області на адресу ТОВ «Стиль Д» було направлено лист № 01-06-03-29/4873, яким було повідомлено про розгляд справи на підставі Протоколу № 04/18 про порушення законодавства про рекламу від 09.02.2018 року. Розгляд справи призначено на 25.07.2018 року за адресою: вул. 1 Травня, буд. 180. м. Чернігів, каб. 19 з 12-00 до 13-00.
19 липня 2018 року позивач отримав копії Протоколу № 04/18 про порушення законодавства про рекламу від 09.02.2018 року та Експертного висновку.
За результатами отриманих документів від ГУ Держпродспоживслужби в Чернігівській області ТОВ «Стиль Д» були надані пояснення щодо виклику представника на розгляд справи про порушення Закону України "Про рекламу" (вих.№43-ЮД від 24.07.2018 року), в яких зазначено, що висновки ГО «Українська Асоціація Маркетингу» та Індустріального Гендерного Комітету з Реклами (ІГКР) носять рекомендаційний характер та не є обов'язковими для виконання іншими підприємствами. Також, зазначено, що орган яки видав експертний висновок відсутній у переліку акредитовани/атестованих державою експертних установ, до компетенції яких віднесено надання таких висновків.
25 липня 2018 року відбулося засідання справи про порушення законодавства про рекламу стосовно ТОВ «Стиль Д», за результатами якого прийняті рішення: № 124/18, відповідно до якого на ТОВ «Стиль Д» накладено штраф у розмірі 2 091,00 грн., за порушення ч. 3 ст. 7 Закону України «Про рекламу» щодо змісту реклами при розповсюдженні внутрішньої реклами на рекламному плакаті магазину косметики та парфумерії «ProStor» із зображенням оголеної фігури чоловіка та текстом «АКЦІЇ за твоїм бажанням» в кількості 1 (одного) рекламоносія за адресою: проспект Миру, 34. м. Чернігів та № 125/18, відповідно до якого на ТОВ «Стиль Д» накладено штраф у розмірі 2 091,00 грн., за порушення ч. 3 ст. 7 Закону України «Про рекламу» щодо змісту реклами при розповсюдженні зовнішньої реклами на вітринних вікнах магазину косметики та парфумерії «ProStor» із зображенням оголеної фігури чоловіка та текстом «АКЦІЯ за твоїм бажанням» в кількості 3 (трьох) рекламоносіїв за адресою: проспект Миру, 34. м. Чернігів.
Правомірність винесених ГУ Держпродспоживслужби в Чернігівській області рішень № 124/18 та № 125/18 від 25.07.2018 року є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження, розміщення та споживання реклами визначаються відповідно до Закону України «Про рекламу» від 03.07.1996 року № 270/96-ВР (далі - Закон № 270/96-ВР).
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 270/96-ВР, цей Закон регулює відносини, пов'язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.
У відповідності по положень ст. 1 Закону № 270/96-ВР, зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.
Внутрішня реклама - реклама, що розміщується всередині будинків, споруд, у тому числі в кінотеатрах і театрах під час, до і після демонстрації кінофільмів та вистав, концертів, а також під час спортивних змагань, що проходять у закритих приміщеннях, крім місць торгівлі (у тому числі буфетів, кіосків, яток), де може розміщуватись інформація про товари, що безпосередньо в цих місцях продаються.
В свою чергу, реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону № 270/96-ВР, реклама не повинна містити інформації або зображень, які порушують етичні, гуманістичні, моральні норми, нехтують правилами пристойності.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 270/96-ВР, у рекламі забороняється, зокрема, вміщувати твердження, які є дискримінаційними за ознаками походження людини, її соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, політичних поглядів, ставлення до релігії, за мовними ознаками, родом і характером занять, місцем проживання, а також такі, що дискредитують товари інших осіб
У свою чергу, контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень, серед іншого, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами (частина 1 статті 26 Закону № 270/96-ВР).
Частиною 2 статті 26 Закону № 270/96-ВР визначено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео - та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.
Слід зазначити, що органам у справах захисту прав споживачів не надано право здійснювати планові та позапланові заходи державного нагляду: перевірки, ревізії, огляди, обстеження та інші подібні дії.
Посадові особи Держпродспоживслужби та її територіальні органи, які розглядають справу про порушення законодавства про рекламу, мають право лише на отримання документів, усних чи письмових пояснень, відео- та звукозаписів, а також іншої інформації, яка стосується порушень законодавства про рекламу.
Питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулюються Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 693 (надалі - Порядок № 693).
У відповідності до п. 2 Порядку № 693, у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог законодавства про рекламу, на рекламодавців і розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказана норма кореспондується також з ч. 7 ст. 27 Закону № 270/96.
Пунктом 8 Порядку № 693 передбачено, що накладати штрафи на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами мають право Голова Держспоживінспекції, його заступники, начальники територіальних органів Держспоживінспекції та їх заступники.
Згідно п. 9 Порядку № 693, підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.
У відповідності до п.10 Порядку № 693, протокол про порушення законодавства про рекламу подається Держспоживінспекції або її територіальним органам за місцем вчинення порушення. Протокол розглядається у місячний строк.
Пунктом 11 Порядку № 693 визначено, що за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.
Пунктом 12 Порядку № 693 визначено, що справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду.
До строку розгляду справи не зараховується час на отримання необхідних доказів і проведення експертизи.
Строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держспоживінспекції, його заступниками, начальниками територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступниками не більше ніж на три місяці.
Також, п. 13 Порядку № 693 визначено, що посадові особи Держспоживінспекції та її територіальних органів, які розглядають справу:
перевіряють відповідність реклами вимогам законодавства до змісту та достовірності реклами, порядку її виготовлення і розповсюдження;
отримують документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, що стосується порушень законодавства про рекламу;
готують попередні висновки і вносять їх на розгляд Голови Держспоживінспекції, його заступників, начальників територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступників.
Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день (п. 14 Порядку № 693).
З метою з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, Головою Держспоживінспекції, начальниками територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступниками може бути призначена експертиза (п. 15 Порядку № 693).
За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку (п. 18 Порядку № 693).
Аналізуючи зазначені положення законодавства, суд вважає неприйнятними доводи позивача щодо недотримання відповідачем порядку здійснення перевірок у відповідності до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V (далі - Закон № 877), з огляду на те, що за приписами ч. 1 ст. 2 Закону № 877-V, дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. При цьому, порядок здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу врегульовано статтею 26 Закону України «Про рекламу» та Порядком № 693.
Виходячи з системного аналізу положень статті 26 Закону України «Про рекламу», пунктів 9, 11, 18 Порядку № 693, у провадженні у справах про порушення законодавства про рекламу оформлюються процесуальні документи протокол про порушення законодавства про рекламу, рішення про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про рекламу, протокол засідання та рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.
Водночас, виявлення ознак порушення законодавства про рекламу Закон України «Про рекламу» не пов'язує з проведенням перевірок чи інших спеціальних заходів контролю, оформлення направлень на перевірку, повідомлень про перевірку, актів перевірок законодавством про рекламу не передбачено.
Крім того, виходячи з поняття «реклама», закріпленого у статті 1 Закону України «Про рекламу» (інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару), Держпродспоживслужба та її територіальні органи здійснюють контроль за розповсюдженням інформації (реклами), а не перевіряють господарську діяльність рекламодавців, розповсюджувачів та виробників реклами.
На підставі викладеного, слід дійти висновку, що при здійсненні контролю за дотриманням законодавства про рекламу та провадженні у справі за ознаками порушення законодавства про рекламу відносно позивача ГУ Держпродспоживслужби в Чернігівській області діяло в межах повноважень та у відповідності з порядком, визначеним наведеними нормами законодавства.
Між тим, суд зазначає, що матеріали справи не містять копії рішення про початок розгляду справи, про що було зазначено і позивачем, що в свою чергу передбачено п. 11 Порядку № 693, однак відсутність такого рішення може свідчити лише про відповідне процедурне порушення і не може беззаперечно свідчити про протиправність оскаржуваних рішень.
Надаючи оцінку вказаному експертному висновку суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Вимоги до висновку експерта, як доказу в адміністративному процесі, викладені в ст. 101 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до ч. 6, 7 ст. 101 Кодексу адміністративного судочинства України, у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім'я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.
Відповідно до статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.
Так, відповідачем не надано доказів на підтвердження повноважень Української Асоціації Маркетингу на проведення відповідних експертиз.
Як вбачається з матеріалів справи долучений відповідачем експертний висновок не містить зазначення про те, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Вказане свідчить, що поданий відповідачем експертний висновок не відповідає критеріям належності та допустимості доказу в адміністративній справі, а тому не приймається судом до уваги.
п. 5.2.2 забороняється пропагування у рекламі культу насильства і жорстокості, розповсюдження порнографії та інформації, що принижує людську гідність і завдає шкоди моральному добробуту дитини;
п. 5.2.4 варто уважно підходити до використання відомих та авторитетних особистостей з метою рекламування продукції, послуг тощо, оскільки це може сприяти створенню помилкового враження щодо соціальних та гендерних стереотипів у соціалізації дитини. Використання відомих особистостей може посилювати стереотипи, засновані на висловлених особистих схваленнях, певних ідеях, реальному досвіді і переконаннях, які, однак, можуть не відповідати позитивним нормам та суспільним очікуванням;
п. 5.2.7 реклама не повинна включати заяви та візуальні презентації, які можуть негативно впливати або порушувати норми суспільної культури і моралі, що вважаються загальновизнаними більшістю споживачів (читачів, глядачів, покупців, відвідувачів тощо) рекламного продукту у даному суспільстві;
п. 5.2.8 реклама вважається дискримінаційною за ознакою статі та порушує добросовісну маркетингову практику, якщо:
а) реклама зображує чи описує жінку або чоловіка як прикрасу чи сексуальний об'єкт, включає натяки на статеві стосунки та сексуальність людей, які нічим не пов'язані з рекламованим продуктом, та не мають прямих асоціацій зі споживанням рекламованого продукту, товару, послуг тощо; порушення посилюється, якщо сексуальність людини зображується чи описується принизливо, зневажливо, наклепницьким чином (для людської гідності) через мову, позування, вербальні або невербальні натяки тощо);
б) реклама вважається дискримінаційною за ознакою статі та порушує добросовісну маркетингову практику, якщо вона стверджує або натякає, що роль однієї статі у соціальному, економічному і культурному житті нижча, ніж іншої;
п. 5.2.9 реклама не вважається дискримінаційною за ознакою статі та не порушує належної добросовісної рекламної та маркетингової практики, коли вона зображує оголене людське тіло чи умовно вдягнених людей, якщо це пов'язано з рекламованим продуктом, має прямі асоціацій зі споживанням рекламованого продукту, товару, послуг тощо, відповідає чинному законодавству, та не принижує людської гідності, не порушує норм суспільної культури та моралі, які вважаються загальновизнаними більшістю споживачів (читачів, глядачів, покупців, відвідувачів тощо) рекламного продукту у даному суспільстві.
В сфері застосування вищезазначених стандартів зазначено, що цей Стандарт поширюється на різні види, форми та засоби реклами, у тому числі засоби масової інформації, які впливають на формування суспільного ставлення та моделей соціо - економічних відносин та цей Стандарт призначено для органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, які розробляють, експортують, перевіряють чи застосовують стандарти.
Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про стандартизацію», стандарт - нормативний документ, заснований на консенсусі, прийнятий визнаним органом, що встановлює для загального і неодноразового використання правила, настанови або характеристики щодо діяльності чи її результатів, та спрямований на досягнення оптимального ступеня впорядкованості в певній сфері.
Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України «Про стандартизацію», національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов'язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 1, 2 статті 15 Господарського кодексу України, у сфері господарювання застосовуються технічні регламенти, стандарти, кодекси усталеної практики та технічні умови.
Застосування стандартів, кодексів усталеної практики чи їх окремих положень є обов'язковим для: суб'єктів господарювання, якщо обов'язковість застосування стандартів чи кодексів усталеної практики установлено нормативно-правовими актами; учасників угоди (контракту) щодо розроблення, виготовлення чи постачання продукції, якщо в ній (ньому) є посилання на певні стандарти чи кодекси усталеної практики; виробника чи постачальника продукції, якщо він склав декларацію про відповідність продукції певним стандартам чи застосував позначення цих стандартів у її маркуванні.
Враховуючи викладене, твердження, викладені в експертному висновку ГО "Українська Асоціація Маркетингу" та Індустріального Гендерного Комітету з Реклами, про який вказує в позовній заяві позивач, та, як видно з матеріалів справи, висновки якого були використані та, в певній мірі, в подальшому, були покладені в основу для прийняття спірних рішень, носять лише рекомендаційний характер та не є обов'язковими для виконання.
Окрім цього, суд зазначає, що відповідачем в рішеннях, що є предметом оскарження та протоколі від 04/18 від 09.02.2018 року не наведено, яким саме чином зображення оголеної фігури чоловіка та текстом "АКЦІЯ за твоїм бажанням" порушує етичні, моральні норми та нехтує правилами пристойності, адже зображення оголеного торсу чоловіка у вигляді "Джина" у сучасному суспільстві не може бути визнано таким, що порушує вказані норми права.
Будь-яких інших доказів, які б підтверджували наявність в зовнішній та внутрішній рекламі фактів порушення вимог Закону України "Про рекламу" відповідачем до суду не надано.
Таким чином, під час розгляду справи відповідачем не доведено, що реклама ТОВ «Стиль Д» містить інформацію та зображення, які порушують етичні, гуманістичні, моральні норми, нехтують правилами пристойності, а тому суд дійшов висновку про протиправність оскаржених рішень та їх скасування.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи зазначене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Розплід судових витрат здійснено відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено 23.11.2018 року.

Суддя Н.В. Боженко