Справа № 820/2640/18
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Шляхова О.М.

26 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 820/2640/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старостіна В.В.

суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідачів Биковченко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 по справі № 820/2640/18, повний текст складено 05.07.2018, розташованого за адресою: вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004

за позовом ОСОБА_1

до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області , Головного управління Національної поліції в Харківській області третя особа Міністерство внутрішніх справ України

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11.04.2018, позивач, ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа Міністерство внутрішніх справ України, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Харківській області щодо недопущення майора міліції ОСОБА_1, інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області до виконання службових обов'язків;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області працевлаштувати на службу до поліції ОСОБА_1 на посаду рівнозначну займаній посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області шляхом видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває на службі в Міністерстві внутрішніх справ України з 24.04.2002 року. За період служби в МВС має відомчі нагороди: "За відзнаку в службі" 1 ст., "За відзнаку в службі" 2 ст., "За сумлінну службу" 1 ст., "За сумлінну службу" 3 ст., також має заохочення: 2 почесні грамоти начальника Головного Управління, 12 подяк, 2 грошові винагороди. Не мала жодного дисциплінарного стягнення. Отримана освіта - повна вища юридична. Зазначає, що за час перебування на службі в МВС отримала звання майора міліції, посада - інспектор сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області. У календарному обчисленні стаж моєї служби складає більше ніж 17 років. Після народження сина - ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) і станом на сьогоднішній день перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Наказом ГУ МВС України в Харківській області від 06.11.2015р. № 683 о/с звільнена з органів внутрішніх справ за п. 64 "Г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, з 06.11.2015р. Не погодившись з вказаним наказом про звільнення позивач звернулась із позовом про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі до суду. Постановою суду по справі № 820/11945/15, позов ОСОБА_1 було задоволено у повному обсязі - скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Харківській області №683 о/с від 06.11.2015 р. у частині звільнення ОСОБА_1, поновлено позивача на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області з 06.11.2015р. На виконання судового рішення по справі № 820/11945/15 наказом Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській власті від 23.05.2016р. № 14 о/с ОСОБА_1 поновлено на раніше займаній посаді. 07 лютого 2018 року Позивач звернулась до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області із заявою, відповідно до якої вона повідомила про намір перервати відпустку по догляду за дитиною та приступити до виконання службових обов'язків. Проте, 15 березня 2018 року позивачем поштою було отримано листа за №1208/119/05/12-2018 від 20.02.2018 року за підписом голови Ліквідаційної комісії Зленко М. В., яким позивача повідомили про неможливість приступити до виконання службових обов'язків після виходу з відпустки по догляду за дитиною в органах внутрішніх справ, які припинили своє існування 07.11.2015 р.

Позивач вважає, що вказаним листом голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області позивачеві, як діючому працівнику МВС, було відмовлено в праві приступити до виконання службових обов'язків в органі Міністерства внутрішніх справ України, що є незаконним та таким, що суперечить приписам законодавства.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 року закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області, третя особа: Міністерство внутрішніх справ України про зобов'язання вчинити певні дії в частині зобов'язання Головне управління Національної поліції в Харківській області працевлаштувати на службу до поліції ОСОБА_1 на посаду рівнозначну займаній посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області шляхом видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2018, ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 залишено без змін.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 скасувати та прийняти постанову про задоволення її вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просила рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог,ю з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Представник відповідачів в судовому засіданні просив рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 залишити без змін, а у задоволенні апеляційної скарги вдмовити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач, ОСОБА_1 з 24.04.2002 прийнята на службу в органи внутрішніх справ, з 09.11.2011 проходила службу в Київському РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 народилася дитина - ОСОБА_3, у зв'язку із чим наказом Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області від 13.03.2015 року № 28 о/с позивачу було надано відпустку по погляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22.02.2015 року по 30.09.2017 року.

Наказом ГУ МВС України в Харківській області від 06.11.2015 року № 683 о/с майора міліції ОСОБА_1, інспектора сектору кадрового забезпечення Київського районного відділу ХМУ ГУМВС України в Харківській області, було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил через скорочення штатів, відповідно до пункту 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Не погодившись з вказаним наказом позивач звернулась з позовом про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі до суду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року по справі № 820/11945/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, 3-я особа Київський районний відділ Харківського міського управління Головного управління МВС України в Харківській області про скасування наказу, поновлення на роботі - задоволено; скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Харківській області №683 о/с від 06.11.2015 у частині звільнення ОСОБА_1; поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області з 06.11.2015.

Листом начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області від 24.05.2016 № 3522/119-12/01-16, повідомлено позивача, що на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2016 по справі №: 820/11945/15 наказом ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 23.05.2016 № 14 о/с ОСОБА_1 поновлено на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, з 06.11.2015.

В подальшому, 10 червня 2016 року з метою проходження служби в ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 подано заяву про призначення її на рівнозначну посаду у зв'язку з поновленням на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області.

Позивач отримала лист ГУНП в Харківській від 16 червня 2016 року за № 12/Б-578 о/с, в якому повідомлялось про відмову в подальшому проходженні служби в Національній поліції, оскільки рапорт був поданий з пропущенням строку та за умови, що передбачена вимогами статті 51 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейська комісія для забезпечення прозорого добору та просування по службі поліцейських не створена, тому керівництво ГУНП в Харківській області не може прийняти позитивного рішення щодо прийому позивача на службу до поліції.

Вважаючи вищевказану відмову неправомірною, ОСОБА_1 з метою захисту своїх прав звернулась до суду з вимогою про зобов'язання ГУНП в Харківській області прийняти позивача на службу до поліції на посаду рівнозначну посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області.

Судом встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року по справі № 820/3791/16, в позові відмовлено.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідним рапортом про призначення позивач звернулась лише 10 червня 2016 року, тобто у строк, коли подібні питання не могли бути вирішені згідно з нормою, встановленою пункту 9 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", про що ОСОБА_1 повідомлено відповідним листом.

Зазначена позиція була підтримана і Харківським апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.

Судом встановлено, що 28 березня 2018 року Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року залишено без змін.

Крім того, судом встановлено, що 20.03.2018 від ОСОБА_1 надійшов рапорт, в якому вона просила надати відпустку по догляду за дитиною до досягненню нею віку 4 років та довідка № 55, видана комунальним закладом охорони здоров'я "Харківська міська дитяча поліклініка № 16".

Так, 26.03.2018 наказом ГУМВС України в Харківській області від 26.03.2018 № 66 о/с позивачці надана відпустка для догляду за дитиною з 31.03.2018 до 01.10.2018.

Матеріалами справи встановлено, що 07 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області із заявою, в якій позивач повідомляла, що як чинний працівник МВС має намір перервати відпустку по догляду за дитиною та приступити до виконання службових обов'язків.

15 березня 2018 року позивачем поштою було отримано листа за № 1208/119/05/12-2018 від 20.02.2018 року за підписом голови Ліквідаційної комісії Зленко М. В., згідно якого зазначеним листом позивача повідомлено, що на підставі Закону України від 02.07.2015 №580-УІІІ "Про Національну поліцію" та постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 "Про утворення територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" ГУМВС України в Харківській області перебуває в процесі ліквідації.

Зазначеною відповіддю ОСОБА_1 повідомлено, що новий створений орган виконавчої влади - Головне управління Національної поліції в Харківській області, не є правонаступником ГУМВС України в Харківській області. ОСОБА_1 зазначеним листом повідомлено, що у зв'язку з цим не можете приступити до виконання службових обов'язків після виходу з відпустки по догляду за дитиною в органах внутрішніх справ, які припинили своє існування 07.11.2015. Закон України "Про міліцію" та наказ МВС України від 31.10.2007 №499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ" втратили чинність, тому відсутні нормативні акти щодо врегулювання Вашої службової діяльності та нарахування грошового забезпечення. Крім того, Ваші функціональні обов'язки, робоче місце та графік роботи не можуть існувати у ліквідованому органі".

Тобто, вказаним листом Голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області позивачу було відмовлено в праві приступити до виконання службових обов'язків в органі Міністерства внутрішніх справ України.

Вказану відмову позивач вважає протиправною, що зумовило її звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що дії відповідача в спірних правовідносинах є такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, оскільки від позивачки у термін, визначений законом, заяви про прийом її на службу до поліції не надходило, а з рапортом про прийом на службу до поліції вона звернулась лише 10.06.2016, тобто поза межами встановленого законом строку.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції враховуючи настпуне.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки до 07.11.2015 року врегульовувались Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-XII "Про міліцію", в редакції чинній на момент виникнення правовідносин.

Так, відповідно до статті 18 вказаного Закону, порядок та умови проходження служби в міліції регламентувався Положенням № 114, пунктом 8 якого передбачалось, що дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема у зв'язку зі скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі.

За приписами пункту 64 "г" Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Водночас, на момент розгляду даної справи Закон України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ "Про міліцію" втратив чинність та вступив у дію Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ "Про Національну поліцію".

Відповідно до пункту 1 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію", останній набирає чинності через три місяці з дня наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; 2) частини сьомої статті 15 та частини п'ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Закон України "Про Національну поліцію" опублікований в газеті Голос України 06 серпня 2015 року за № 141-142, набрав чинності 07 листопада 2015 року.

Враховуючи викладене, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону набирають чинності з 07 серпня 2015 року.

З 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Пунктами 9, 10, 11 розділу XI Прикінцеві та Перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону, можуть були прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або неприйняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Оскільки Закон України "Про Національну поліцію" опубліковано 06.08.2015, час відліку попередження працівників про можливе майбутнє звільнення відраховується саме з цієї дати.

За таких обставин, у термін з 06.08.2015 до 06.11.2015 працівники міліції, зазначені у цьому пункті мали можливість подати заяви про прийняття їх на службу до поліції.

Таким чином, вищезазначені норми Розділу ХІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про національну поліцію" та Положення, на які йдеться посилання у спірному наказі, містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, керівник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.

Матеріалами справи встановлено, що на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року ГУМВС України в Харківській області видано наказ № 14 о/с від 23 травня 2016 року, яким поновлено позивача на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області з 06 листопада 2015 року.

За приписами частини першої статті 47 Закону України "Про Національну поліцію", призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону України "Про Національну поліцію", призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Частиною першою статті 51 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що для забезпечення прозорого добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських на підставі об'єктивного оцінювання професійного рівня та особистих якостей кожного поліцейського, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання в органах поліції утворюються постійні поліцейські комісії.

За правилом встановленим частиною першою статті 52 Закону України "Про Національну поліцію", з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов'язки за відповідною вакантною посадою, у випадках, передбачених цим Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади.

Приписами частини сьомої статті 52 "Про Національну поліцію" передбачено, що конкурс проводиться відповідною поліцейською комісією.

Отже, Законом України "Про Національну поліцію" встановлено певну процедуру прийняття на службу в органи Національної поліції, яка вимагає вчинення певних дій з боку осіб, які приймаються на службу в поліції (як таких, що приймаються на службу вперше, так і для колишніх працівників міліції, які виявили бажання працювати в поліції), а також з боку посадових осіб органів (закладів, установ) поліції.

Матеріалами справи встановлено, що у строк, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а саме з 06 серпня 2015 року до 06 листопада 2015 року, від ОСОБА_1 заяви про прийняття її на службу до поліції не надходило.

Так, позивач звернулась до ГУНП в Харківській області лише 10 червня 2016 року, тобто у строк, коли подібні питання не могли бути вирішені згідно з нормою, встановленою пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", про що ОСОБА_1 повідомлено відповідним листом.

Верховний Суд у своїй постанові від 28.03.2018 року у справі №820/3791/16 звернув увагу, що ОСОБА_1 було поновлено на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області на виконання судового рішення та не звільнено із займаної посади. Відповідач, в свою чергу, лише повідомив у своєму листі про те, що наразі прийому на службу до поліції немає та після проходження атестування особовим складом поліції та подальшим призначенням до постійних штатів буде проведено набір до Національної поліції за рішенням Голови Національної поліції.

Таким чином, у термін з 06.08.2015 до 06.11.2015 працівники міліції, зазначені у пункті пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" мали можливість подати заяви про прийняття їх на службу до поліції.

Відповідачем до адміністративної справи надані належним чином завірені копії матеріалів особової справи ОСОБА_1, з яких встановлено, що ГУ МВС України у Харківській області та ГУ Національної поліції в Харківській області своїми листами неодноразово повідомляли позивача про необхідність прибути для вирішення, зокрема, відповідних кадрових питань.

Так, з листа від 30.10.2015 р. за № 61/Б-325/К вбачається, що позивачу повідомлялось про те, що ЗУ "Про міліцію" втрачає чинність 07.11.2015 року, а всі працівники міліції (особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники МВС України, а також інші працівники МВС України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Перебування працівників на лікарняному чи у відпустці (декреті) не є перешкодою для їх звільнення зі служби в ОВС.

Зазначеним листом ОСОБА_1 запропоновано, якщо вона має бажання в подальшому службу в поліції, необхідно з'явитись до 01.11.2015 у зручний час за місцем проходження служби для подання відповідного рапорту (заяви).

Листом № 61/327-К від 05.11.2015 ОСОБА_1 повідомлено, що для призначення (переходу) до органів національної поліції особам, які перебувають у відпустках по догляду за дитиною необхідно приступити до виконання службових обов'язків з 06.11.2015 та подати відповідний рапорт (заяву) про звільнення з органів міліції.

Додатково зазначеним листом позивача проінформовано, що автоматичний перевід до Національної поліції України не передбачається у зв'язку із повною ліквідацією ГУМВС України в Харківській області, а також органів і підрозділів, які йому підпорядковані.

Також, матеріали особової справи ОСОБА_1 містять довідку за підписом завідувача канцелярії Київського ВП ГУНП в Харківській області, з якої вбачається, згідно обліку журналу заяв та повідомлень громадян, що надійшли поштою до Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області в період з 06.08.2015 по 06.11.2015 заяв щодо звільнення або призначення ОСОБА_1 до лав Національної поліції не надходило.

З копії рапорту Начальника Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області полковника міліції від 05.11.2015 р., адресованого Начальнику ГУ МВС України в Харківській області генерал-майору міліції Дмитрієву А.А. вбачається, що в Київському РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області на посаді інспектора СКЗ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області проходить службу майор міліції ОСОБА_1, яка на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею віку 3-х років.

Зазначеним рапортом повідомлено, що 05.11.2015 ОСОБА_1 була письмово проінформована, що для визначення до органів Національної поліції особам, які перебувають у відпустках по догляду за дитиною, необхідно приступити до виконання службових обов'язків з 06.11.2015 та подати відповідний рапорт про звільнення з органів міліції.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до Пунктами 9 розділу XI Прикінцеві та Перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону, можуть були прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було допитано у якості свідка ОСОБА_7, який пояснив, що у 2015 році був начальником Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. Йому, як керівнику, від співробітників відділу надавались рапорти щодо продовження служби в Національній поліції, серед наданих рапортів у період 3-4 листопада 2015 року був наданий і рапорт ОСОБА_1 щодо продовження її служби в Національній поліції, який, після накладення резолюціїї, було передано до співробітника кадрового апарату відділу.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним факт того, що позивач мала намір продовжувати службу в органах Національної поліції, про що склала відповідний рапорт та надала його безпосередньому керівнику, чим виконала вимоги Прикінцевих та Перехіних положень ЗУ "Про Національну поліцію".

Крім того, колегія суддів критично відноситься до рапорту начальника Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_7 від 05.11.2018, в якому зазначено, що "особи, які не бажають продовжити службу в Національній поліції, також подають відповідні рапорти заяви про звільнення з ОВС через скорочення штатів", оскільки складання відповідного рапорту не передбачено вимогами Прикінцевих та Перехіних положень ЗУ "Про Національну поліцію".

Національна поліція України є новоствореним державним органом виконавчої влади та не є правонаступником органів внутрішніх справ, що припинили своє існування з 07.11.2015 р.

Судовим розглядом встановлено, що Головне управління МВС України в Харківській області на теперішній час знаходиться в стадії повної ліквідації. Наказом МВС України в Харківській області від 06.11.2015 № 1388 у ГУМВС України в Харківській області скасовано всі штати та скорочено всі посади.

Отже, хоча судом апеляційної інстанції встановлено той факт, що позивач зверталась з заявою про прийом на службу до лав Національної поліції в межах трьохмісячного строку, визначеного п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ "Про Національну поліцію", однак в матеріалах особової справи міститься рапорт про прийом на службу до поліції, який датований лише 10.06.2016, тобто у строк, коли подібні питання не могли бути вирішені згідно з нормою, встановленою п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про національну поліцію", про що ОСОБА_1 повідомлено відповідним листом, а відтак в даному випадку відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та працесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 по справі № 820/2640/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

.

Головуючий суддя В.В. Старостін
Судді С.С. Резнікова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 30.11.2018.