Справа № 826/9781/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9781/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Губської О.А., Аліменка В.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 27 жовтня 2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач - ОСОБА_2, оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити оскаржуване рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

07 листопада 2018 року за вх. № 2641, до суду апеляційної інстанції подано клопотання позивача про розгляд справи за його участі.

Надаючи оцінку зазначеному клопотанню, колегія суддів виходить з наступного.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційну скаргу подано на рішення, прийняте в результаті розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні). При цьому, справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданого позивачем клопотання про розгляд справи за його участі та у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, у 2017 році йому виповнилось 55 років.

Особам, які на день набрання Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

20 грудня 2017 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом № 9900/03 від 30 травня 2018 року відмовило ОСОБА_2 в призначенні пенсії.

Відмова мотивована відсутністю необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років.

Відповідач зазначив, що згідно трудової книжки ОСОБА_2 та уточнюючої довідки від 01 листопада 2017 року № ДНК 345/853, виданої Київською дирекцією залізничних перевезень, займана з 03 листопада 1997 року по 21 серпня 1999 року посада чергового по станції відсутня у списку і не може бути зарахована до спеціального стажу, що дає право на пенсію, провести зустрічну перевірку на підприємстві не було можливості, оскільки організація не надала документи для проведення перевірки. До спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років зараховані періоди з 11 травня 1985 року по 23 січня 1989 року, з 14 грудня 1990 року по 02 вересня 1997 року роботи на посаді складача поїздів (згідно Списку). Спеціальний стаж складає 11 років 03 місяці 02 дні, що не дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, при відмові позивачу у зарахуванні спірного стажу роботи та відмові у призначенні пенсії за вислугу років, діяло на підставі, в межах і спосіб передбачені Конституцією України та законами України. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що посада «чергового по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом», не є тотожною з посадою позивача зазначеній у трудовій книжці та уточнюючій довідці «черговий по станції 1 класу», оскільки враховує певне навантаження руху (інтенсивність, величина якої є нерівномірна і в просторі, і в часі). Однак, доказів такого навантаження (інтенсивності руху поїздів) на станції Київ-Петрівка суду не надано.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи не враховано того, що у випадку відсутності в трудовій книжці відомостей про пільгових характер виконуваних робіт, до пенсійного органу подається уточнююча довідка відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, яка ОСОБА_2 надана та підтверджує наявність у нього права на призначення пенсії за вислугу років. Апелянт вказує, що зазначення посади під загальною назвою, свідчить про наявність права у позивача на пенсію за вислугою років, оскільки таким правом, на його думку, користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах.

Крім того, 07 листопада 2018 року до суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 подано клопотання про приєднання до матеріалів справи копії довідки Київської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-західна залізниця» від 14 вересня 2018 року № ДН - 1452/675.

Вирішуючи питання про можливість прийняття в якості доказів по справі зазначеної апелянтом довідки від 14 вересня 2018 року № ДН - 1452/675, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

З тексту наданої позивачем довідки вбачається, що вона була видана 14 вересня 2018 року, після постановлення рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року, отже, зазначений документ не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції, як письмовий доказ по справі, оскільки не подавався і не міг бути наданий позивачем, ні до пенсійного органу, ні до суду, відповідно не був однією з підстав позову.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції на підставі доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» від 12 жовтня 1992 року № 583.

Згідно вказаного Списку право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, «чергові по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом».

Необхідно зазначити, що черговий по станції - змінний працівник, який керує рухом поїздів на станції або в межах закріпленого району станції, забезпечує безпеку руху, виконання графіка руху і маневрової роботи відповідно до вимог, установлених Правилами технічної експлуатації залізниць, Інструкцією з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України; Інструкцією з сигналізації на залізницях України; технічно-розпорядчим актом і технологічним процесом роботи станції, оцінює становище на станції, приймає оптимальні рішення з організації руху поїздів і маневрової роботи з урахуванням ситуації, що склалася.

У разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, які установлені для окремих категорій працівників, у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року передбачено можливість підтвердження спеціального трудового стажу уточнюючими довідками підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до записів трудової книжки та уточнюючої довідки № ДНК 345/853 від 01 листопада 2017 року, виданої Виробничим підрозділом Київської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця», вбачається, що ОСОБА_2 працював з 11 травня 1985 року по 23 січня 1989 року та з 14 лютого 1990 року по 02 вересня 1997 року на станції Київ - Петрівка 1 класу на посаді складача поїздів, яка передбачена Списком та відповідно до листа - відмови та відзиву на позовну заяву не заперечується відповідачем. Спеціальний стаж позивача за період, що не заперечується сторонами становить 11 років 03 місяці 02 дні.

Тобто, спірним у даній справі є період роботи позивача з 03 листопада 1997 року по 21 серпня 1999 року на станції Київ - Петрівка 1 класу на посаді чергового по станції.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем для призначення пенсії за вислугу років до територіального управління Пенсійного фонду України надано довідку № ДНК 345/853 від 01 листопада 2017 року, що видана Виробничим підрозділом Київської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» та у якій зазначено характер виконуваних робіт позивача: здійснював організацію перевезень вантажів і забезпечував безпеку руху поїздів на залізничному транспорті, був задіяний повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Водночас, як вже зазначалось вище, право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» від 12 жовтня 1992 року № 583 мають «чергові по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом».

Відповідно, список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років в даному випадку містить прив'язку посади з роботою на магістральних залізницях з особливо інтенсивним рухом.

Згідно з розділом термінів, що застосовуються в правилах технічної експлуатації залізниць України затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 року № 411, передбачено, що інтенсивний рух поїздів - це розміри руху пасажирських та вантажних поїздів (у сумі) за графіком на двоколійних ділянках більше 50 пар і одноколійних - більше 24 пар на добу.

Разом з тим у довідці № ДНК 345/853 від 01 листопада 2017 року, не зазначено даних про інтенсивність руху поїздів через станцію Київ-Петрівка.

Інших відомостей, які б підтверджували, що посада, яку займав позивач та яка вказана в уточнюючій довідці «черговий по станції 1 класу» ідентична посаді «чергового по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом», яка передбачена Списком, позивачем для розгляду та прийняття відповідного рішення відповідачу не було надано.

Як зазначив відповідач у листі від 30 травня 2018 року № 9900/03 провести зустрічну перевірку на підприємстві не було можливості, оскільки організація не надала документи для проведення перевірки.

Відповідно, станом на момент звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_2 не підтверджено факту наявності у нього необхідного пільгового стажу для призначення пенсії на підставі п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» від 12 жовтня 1992 року № 583.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відмова відповідача у призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугою років є правомірною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено вимоги процесуального права.

При цьому, з огляду на те, що після постановлення рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року по справі № 826/9781/18 позивач отримав довідку Київської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-західна залізниця» від 14 вересня 2018 року № ДН - 1452/675, яка на його думку підтверджує наявність пільгового стажу, колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити ОСОБА_2, що він не позбавлений можливості повторно звернутись до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, надавши при цьому додатково отримані ним документи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Частиною 3 ст. 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг віднесені до категорії справ незначної складності.

За правилами п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді В.О. Аліменко
О.А. Губська

Повний текст постанови складено 29 листопада 2018 року.