Справа № 804/4143/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2018 року Справа № 804/4143/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління ДФС в Дніпропетровській області про скасування наказу та податкового повідомлення-рішення, -
05 червня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління ДФС в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, у якому позивач просить суд:
- наказ заступника начальника Головного управління ДФС в Дніпропетровській області Сікіріної №213-п від 17.01.2018 року про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1) скасувати;
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне:
- на дату винесення наказу №213-п від 17.01.2018 року про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1), підстави для призначення фактичної перевірки, передбачені п.п.80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, не існували, у зв'язку з чим, вказаний наказ винесено безпідставно, всупереч нормам чинного законодавства, у тому числі абз.1 ст.75, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України;
- податковий орган не обґрунтував наявності підстав для проведення перевірки, передбачених чинним законодавством України;
- наказ №213-п від 17.01.2018 року складено безпідставно, необґрунтовано, без наявності підстав для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_5, тобто даний наказ є незаконним та таким, що спрямований на порушення прав та охоронюваних інтересів окремого суб'єкта господарювання платника податків;
- вказане твердження є безпідставними та необґрунтованим, оскільки фактично за вказаною адресою ніколи не перебувала та не використовувалася цистерна вказаного об'єму;
- вирахувати залишок об'єму газу пропан-бутану у цистерні (сосуді), майже не можливо із-за його хіміко-фізичних властивостей, тим паче без застосування спеціальних знань у галузі хімії, роботи сосудів під тиском та інших галузей наук. Необхідно знати його хімічні властивості, густину. Врахувати зовнішню та внутрішню температуру повітря судини (цистерни), його зберігання та інше. Крім того, необхідно мати спеціальні знання щодо роботи з обліковими пристроями та самим обладнанням АГЗП;
- до акту перевірки долучені фотографії з зображенням якихось приладів, чоловіка біля цистерни білого кольору, елементи АГЗП, а також копії дозволу виданого ТОВ «Газовоз» та сертифікат якості. Де зроблені вказані фотографії, що це за прилади на них зображені та що то стоїть за чоловік на зображенні, позивачу невідомо взагалі;
- до акту додане пояснення якогось ОСОБА_6 від 18.01.2018 року, тобто яке отримано на наступний день, після фактичної перевірки. Хто такий ОСОБА_6 позивачу не відомо;
- жодного експертного висновку або інших матеріалів, які можуть бути використані, як докази звинувачень щодо зберігання необлікованого газу у кількості 5400 літрів, та є матеріалами, на підставі, яких зроблено висновки, до акту не надано взагалі;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання у справі 04 липня 2018 року о 16:30 год. та витребувано додаткові докази у справі від Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та встановлено строк для надання витребуваних доказів до 04 липня 2018 року.
У підготовче судове засідання 04 липня 2018 року сторони не зявились, відомості про вручення позивачу повідомлення про дату, час та місце підготовчого судового засідання у матеріалах справи відсутні, відповідач про дату, час та місце підготовчого судового засідання повідомлений відповідно до приписів статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, про причини неявки суду не повідомив. У звязку з відсутністю у матеріалах справи відомостей про вручення позивачу повідомлення про дату, час та місце підготовчого судового засідання судом відкладено підготовче судове засідання до 27 липня 2018 року о 13:30 год.
27 липня 2018 року у звязку з перебування головуючого судді Юхно І.В. на лікарняному адміністративну справу №804/4143/18 було знято з розгляду та призначено 06 серпня 2018 року о 14:30 год.
Станом на 06 серпня 2018 року від відповідача відзиву на позов та витребуваних доказів до суду не надходило.
06 серпня 2018 року представником позивача до суду надано клопотання про проведення підготовчого судового засідання, призначено 06.08.2018 року о 14:30 год., без його участі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року повторно витребувано від відповідача додаткові докази у справі. Підготовче судове засідання відкладено до 10.09.2018 року об 11:00 год.
05 вересня 2018 року на виконання вищевказаної ухвали надійшли додаткові докази від відповідача у справі.
10 вересня 2018 року до суду представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, проте у звязку з поданням відзиву з пропуском встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку без наведення поважності причин суд не приймає зазначений відзив до уваги та вирішує справу за наявними у матеріалах справи доказами.
10 вересня 2018 року з метою надання сторонами додаткових доказів та пояснень судом оголошена перерва до 21.09.2018 року о 15:30 год.
12 вересня 2018 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що позивач не здійснював діяльність за адресою проведення фактичної перевірки. Крім того, було вказано, що за період перевірки з 17.01.2018 року по 26.01.2018 року відповідачем не зібрано будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтвердили факт здійснення ФОП ОСОБА_5 господарської діяльності.
21 вересня 2018 року у підготовчому судовому засіданні представником відповідача надані додаткові докази до матеріалів справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року за письмовими згодами учасників справи розпочато судовий розгляд по суті у цей самий день після закінчення підготовчого судового засідання.
21 вересня 2018 року у судовому засіданні представники позивача та відповідача підтримали раніше обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1) з 27.11.2017 року зареєстрована виконавчим комітетом Дніпровської міської ради як фізична особа-підприємець.
Згідно з інформацією, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності позивача є, Код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (основний).
17 січня 2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровської області на підставі статті 20, абзацу 1 пункту 75.1, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, в звязку з наявною інформацією, яка свідчить про можливі порушення законодавства ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1) в частині здійснення розрахункових операцій, касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, прийнято наказ №213-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_5Г.», яким призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1) за адресою: м. Дніпро, бул. Зоряний, 1г, з питань дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Період діяльності, який буде перевірятися: згідно ст.102 Податковий кодексу України. Перевірку розпочати з 17.10.2018, тривалість не більше 10 діб.
На підставі підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України та наказу №213-п від 17.01.2018 року головному державному ревізору-інспектору відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_9 та головному державному ревізору-інспектору відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_10 видані направлення на перевірку від 17.01.2018 року №265 та №266 відповідно.
У період з 17 січня 2018 року по 26 січня 2018 року посадовими особами Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, за результатами якої складено акт №000756 фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), зареєстрований в територіальному органі ДФС за місцем здійснення діяльності платника податків 29.01.2018 року за реєстраційним №025/04/36/14/РРО/НОМЕР_1.
В описовій частині акту перевірки вбачається, реєстратор розрахункових операцій не зареєстрований в органах доходів і зборів, до перевірки не надано книгу обліку розрахункових операцій на реєстратор розрахункових операцій (не зареєстрована в органах доходів і зборів), інші документи також не надані до перевірки.
Перевіркою встановлено:
- проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі розрахункового документа, встановленого зразка, (фіскального чека) на загальну суму 182 грн.;
- ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної фіскальної служби в повному обсязі всіх документів, що належать або повязані з предметом перевірки;
- порушено ведення порядку, встановленого законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а саме: встановлено зберігання з метою збуту газу скрапленого в цистерні ємністю 6000 літрів 90% наповнення, що дорівнює 5400 літрів за ціною реалізації 12,40 грн./літр. На загальну суму товару 66 960,00 грн.
У висновках акту перевірки встановлено порушення п.1, 2, 12 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстратора розрахункових операцій в сфері торгівлі громадським харчуванням та послуг»; пп.20.1.10 п.20.1 ст.20; ст.81; п.82.5 ст.85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI.
З наданих до матеріалів справи пояснень ОСОБА_12 сторожа на АГЗС м. Дніпро, бул. Зоряний, 1Г вбачається, що 18.01.2018 року о 08:00 год. останнім замінено ОСОБА_13 на АГЗС за вказаною адресою; надати в повному обсязі документи, що стосуються обєкта перевірки ОСОБА_12 не може, бо вони знаходяться у його роботодавця; в нього наявна копія дозволу №0156.17.12 від 09.02.2017 року та паспорт якості 074/16 від 25.07.2016 року, з яких зроблені фотокопії.
26 січня 2018 року головним державним ревізором-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_9 та головним державним ревізором-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_10 складено акт №000756/1, що засвідчує факт відмови від ознайомлення та підписання акту фактичної перевірки ФОП ОСОБА_5
02 березня 2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровської області на підставі вищевказаного акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем: «Штрафні санкції за поруш. закононод. про патентув., норм регул. обігу готівки та застос. реєстраторів у» в загальній сумі 133 921, 00 грн.
З розрахунку штрафних (фінасових) санкцій до акту фактичної перевірки №025/04/36/14/РРО/НОМЕР_1 від 29.01.2018 року, вбачається, що за проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій, без роздрукування та видачі відповідного розрахункового документа на підставі п.1 ст.17 Закону України від 06.07.1995 р. №265/95-ВР на суму 182,00 грн. до ФОП ОСОБА_5 застосовано штрафну санкцію у розмірі 1 грн., а також за реалізацію товарів, не облікованих у встановленому порядку на підставі ст.20 Закону України від 06.07.1995 р. №265/95-ВР 133 920,00 грн. (66 960,00 грн х 2).
Вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів.
Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Бубушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2018 року у справі №200/6466/18 (провадження №3/200/2056/18)) за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянство України, ІПН НОМЕР_1, паспорт не наданий, приватного підприємця, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП та закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 155-1 КУпАП.
У вказаній постанові судом було зазначено: «17.01.2018 року близько 14:15 години, знаходячись на АГЗП, розташованої за адресою: м. Дніпро, бульвар Зоряний, 1г, фізична особа-підприємець ОСОБА_5 проводив розрахункову операцію без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документа (фіскального чека) на суму 100,00 гривень та реалізував товар, який не обліковано в установленому порядку на суму 66 960,00 гривень, чим порушив п.п. 1,2,12 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».», «вина ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП, доведена та підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: актом фактичної перевірки. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, правопорушення було вчинене 17.01.2018 року, правопорушення не є триваючим».
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Стаття 80 Податкового кодексу України передбачає порядок проведення фактичної перевірки, пунктом 80.1 якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
За приписами підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Як вже зазначалось судом вище, підставою для призначення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 стало отримання інформації від Оперативного управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо здійснення реалізації позивачем скрапленого газу без реєстратора розрахункових операцій.
Пунктом 80.7 вказаної статті встановлено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
За приписами пункту 80.5 статті 80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Відповідно до абзаців 1-4 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Абзацом пятим пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Під час судового розгляду судом встановлено, що право на недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки позивачем (особою, яка фактично проводила розрахункові операції) реалізовано не було.
Абзацом 8 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
На виконання наведених норм перед початком фактичної перевірки посадовими особами контролюючого органу було скалено акт від 17.01.2018 року №000756 про відмову особи, яка фактично проводить розрахункові операції ОСОБА_11 від підписання направлень на право проведення перевірки.
Таким чином, суд вважає посилання позивача про незаконність призначення перевірки такими, що не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.
Пунктом 81.3 вищезазначеної статті передбачено, що під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом. Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов'язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).
Як вже зазначено вище, особа, яка фактично проводила розрахункові операції, відмовилась від підписання акту фактичної перевірки, про що складено акт від 26.01.2018 року №000756/1.
Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
На виконання наведеної норми, посадовими особами Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за результати проведеної у період з 17 січня 2018 року по 26 січня 2018 року фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 складено акт №000756 фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), зареєстрований в територіальному органі ДФС за місцем здійснення діяльності платника податків 29.01.2018 року за реєстраційним №025/04/36/14/РРО/НОМЕР_1, у висновках якого встановлено порушення п.1, 2, 12 Закону України від 06.07.1995 р. №265/95-ВР «Про застосування реєстратора розрахункових операцій в сфері торгівлі громадським харчуванням та послуг»; пп.20.1.10 п.20.1 ст.20; ст.81; п.82.5 ст.85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI.
Щодо виявлених контролюючим органом під час фактичної перевірки порушень, допущених фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, суд вважає зазначити наступне.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі врегульовані Законом України «Про застосування реєстратора розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР.
Пунктами 1 та 2 абзацу першого статті 3 Закону України «Про застосування реєстратора розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані:
- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
- видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обовязковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.
Так, згідно з підпунктом 1 пункту 2 Розділу ІІ Порядку №547 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг та відповідно до вимог законодавства повинні застосовувати РРО, зобов'язані зареєструвати РРО відповідно до положень цього Порядку, виконати його персоналізацію, опломбувати та перевести у фіскальний режим роботи.
Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Розділу ІІ Порядку №547 реєстрація РРО здійснюється в контролюючому органі за основним місцем обліку суб'єкта господарювання як платника податків. Суб'єкт господарювання, який є платником податку на прибуток, може реєструвати РРО за місцезнаходженням своїх відокремлених підрозділів, які розташовані на території іншої, ніж такий суб'єкт, територіальної громади.
Під час судового розгляду жодних доказів реєстрації реєстратора розрахункових операцій позивачем до суду надано не було.
Крім того, пунктом 12 абзацу першого статті 3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР визначено, що субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
Суд зазначає, що єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту і використовується на газонаповнювальних станціях (ГНС), газонаповнювальних пунктах (ГНП), автогазозаправних станціях (АГЗС) та автогазозаправних пунктах (АГЗП) незалежно від форм власності встановлений Інструкцією про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 року №332 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.04.2003 року за №331/7652 (далі Інструкція №332).
Відповідно до пункту 10.1 Інструкції №332 матеріально відповідальні особи ведуть кількісний облік СВГ у товарній книзі кількісного руху СВГ за формою N 15-ГС (додаток 15), в якій записуються надходження і відпуск газу за день, а також виводять залишки на кінець дня. Крім цього, для посилення контролю за кількісним збереженням СВГ під час приймання, відпуску та його зберігання, матеріально відповідальні особи ведуть журнал оперативного обліку СВГ за формою N 2-ГС. Приймання СВГ, що не належить підприємству, також відображається в журналі оперативного обліку СВГ в розрізі власників газу. Кількість СВГ, яка приймається на зберігання, у разі надходження її залізничним та автомобільним транспортом, визначається на підставі актів приймання СВГ за кількістю за формою N 1-ГС або N 3-ГС, відповідно. Рух СВГ у резервуарах парку зберігання фіксується матеріально відповідальними особами в товарній книзі кількісного руху СВГ окремо щодо кожного власника газу. Вищеперераховані документи обліку мають бути пронумеровані, прошнуровані, засвідчені підписом керівника та печаткою підприємства.
За приписами пункту 10.2 Інструкції №332 записи в товарній книзі кількісного руху СВГ матеріально відповідальні особи здійснюють:
- під час надходження - на підставі приймального акта;
- під час відпуску - на підставі реєстрів відпуску за добу.
Залишки газу обчислюються після кожного запису в товарній книзі.
Позивачем не було надано до суду жодних доказів ведення ним під час провадження підприємницької діяльності обліку газу вуглеводного скрапленого, а саме: пропан-бутану (товарної книги кількісного руху СВГ, журналу оперативного обліку СВГ тощо).
При цьому, частиною 1 статті 155 Кодексу про адміністративні правопорушення України передбачено, що порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю, - тягне за собою накладення штрафу від одного до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вже зазначалось судом, постановою Бубушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2018 року у справі №200/6466/18 (провадження №3/200/2056/18) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП.
Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини шостої зазначеної статті вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З аналізу вищевказаних норм, можна дійти висновку, що при розгляді даного спору постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковими для адміністративного суду в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) такої особи та чи вчинені вони цією особою.
Суд звертає увагу, що у вищенаведеному судовому рішенні судом було встановлено, що позивач проводив розрахункову операцію без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документа (фіскального чека) на суму 100,00 гривень та реалізував товар, який не обліковано в установленому порядку на суму 66 960,00 гривень.
Таким чином, враховуючи положення частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлена Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська обставина щодо проведення позивачем розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документа, а також реалізації товару, який не обліковано в установленому порядку, на суму 66 960,00 гривень, є обовязковою для суду при розгляді заявленого спору.
З огляду на наведене, доводи позивача що нездійснення ним діяльності за адресою проведення фактичної перевірки не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.
Пунктом 1 частини першої статті 17 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня.
Відповідно до статті 20 Закону України «Про застосування реєстратора розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів, які б спростували обставини, які зафіксовані посадовими особами податкового органу в акті фактичної перевірки, та проведення позивачем розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документа, а також реалізації товару, який не обліковано в установленому порядку.
За приписами частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення згідно з вимогами частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складений 01 жовтня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1