Справа № 169/759/18
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року ЛуцькСправа № 169/759/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в Турійський районний суд Волинської області з позовом до Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі Ковельське ОУПФ, відповідач) про визнання дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного на п`ять років відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протиправними та зобов`язання призначити пенсію з дня звернення за призначенням пенсії.

Ухвалою судді Турійського районного суду Волинської області від 09.10.2018 на підставі статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) дану справу передано на розгляд Волинському окружному адміністративному суду, до якого справа надійшла 31.10.2018.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) як це визначено статтею 263 КАС України (а. с. 35). Ухвалою суду від 30.11.2018 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 01.09.1987 був відряджений для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та в період з 01.09.1987 по 13.09.1987 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у селах Кливини, Весняне та Стара Рудня Поліського району Київської області, які віднесені до зони відчуження, а тому має право на дострокову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

17.01.2017 позивач звернувся із відповідною заявою до Управлінням Пенсійного фонду України в Турійському районі, проте відповідачем у призначенні йому такої пенсії було відмовлено у зв`язку з тим, що поданими ним документами неможливо підтвердити період роботи у зоні відчуження від 10 до 14 календарних днів, про що відповідач повідомив його листом від 03.03.2017 та повторно від 04.09.2018. З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позов від 09.11.2018 вих. № 10536/06-21 позовні вимоги заперечив та зазначив, що з поданих позивачем документів встановлено, що останній з 01.09. по 13.09.1987 працював на дезактивації площ с. Діброва Поліського району Київської області, що не дає права на зниження пенсійного віку на п`ять років відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки даний населений пункт відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення, а не до зони відчуження.

Крім цього, підтвердити період роботи в населених пунктах с.Кливини, с.Весняне та с. Стара Рудня Поліського району Київської області колгоспу «Родина», що відносяться до зони відчуження та дає право на зниження пенсійного віку на п`ять років відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи немає можливості, оскільки у відомостях нарахування заробітної плати водіям за 1987 рік по Луківському ПМК-198 не відображена кількість відпрацьованих днів саме в зоні відчуження та із самого нарахування заробітної плати неможливо провести таке розмежування.

З врахуванням наведеного вважає, що відповідачем правомірно відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Суд дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, 3 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 15.01.1999 (а.с. 17).

17.01.2017 позивач звернувся із заявою до УПФУ в Турійському районі Волинської області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 16).

Листом від 03.03.2017 № 685/02-16 (а.с. 13-14) та повторно листом від 04.03.2018 (а.с. 18-19) відповідач повідомив позивача про те, що йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки з поданих позивачем документів встановлено, що останній з 01.09. по 13.09.1987 працював на дезактивації площ с. Діброва Поліського району Київської області, що не дає права на зниження пенсійного віку на п`ять років відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки даний населений пункт відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення, а не до зони відчуження.

Крім цього, підтвердити період роботи в населених пунктах Кливини, Весняне та Стара Рудня Поліського району Київської області колгоспу «Родина», що відносяться до зони відчуження та дає право на зниження пенсійного віку на п`ять років відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи немає можливості, оскільки у відомостях нарахування заробітної плати водіям за 1987 рік по Луківському ПМК-198 не відображена кількість відпрацьованих днів саме в зоні відчуження та із самого нарахування заробітної плати неможливо провести таке розмежування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII).

Відповідно до статті 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Згідно з статтею 10 цього Закону учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження від 10 до 14 календарних днів на 5 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01.09.1987 по 13.09.1987 був відряджений в с. Мартиновичі Поліського району Київської області та відповідно до відміток про прибуття та вибуття з пункту призначення, прибув у с. Діброва 01.09.1987 та вибув з с. Діброва 12.09.1987, що стверджується відрядною посвідкою ПАТ «Луківська ПМК-198» (а.с. 6).

Із довідок Луківської ПМК-198 від 18.11.1992 №7/118 та від 05.09.2016 № 66 вбачається, що позивач був відряджений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в колгосп «Родина» і у вказаний вище період працював в селах Кливини, Весняне, Стара Рудня Поліського району. За цей період відповідно до постанови Ради Мінстрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 та листа Міністерства праці України, Міністерства України у справах по захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС і Міністерства фінансів (№ 09-3791 від 29.10.1992, № 1082 від 29.10.1992, № 13-412/308) йому нарахована заробітна плата в подвійному розмірі (а.с. 8, 9).

Відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення Поліської райдержадміністрації від 02.07.2012 № 01-13/950 с. Мартиновичі відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення (ІІ зона), а с. Кливини, с. Весняне, с. Стара Рудня Поліського району відносяться до зони відчуження (І зона) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 (а. с. 12).

З довідки виконавчого комітету Дібрівської сільської Ради народних депутатів від 03.09.1987 № 299 вбачається, що ОСОБА_1 працював в с. Діброва Поліського району на дезактивації площ з 01.09.1987 по 12.09.1987 (а.с. 11).

Як встановлено судом, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії відповідачем стало те, що позивач в період з 01.09. по 13.09.1987 працював на дезактивації площ с. Діброва Поліського району Київської області, яке відноситься не до зони відчуження, а до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

На думку суду, такі дії відповідача є правомірними, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року N 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Вищевказаний Порядок не висуває вимогу про надання усіх перелічених документів, а передбачає, що заявник, у разі не можливості надати довідку за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 р. № 122, вправі надати інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем для призначення пільгової пенсії були подані документи щодо підтвердження факту роботи останнього в зоні відчуження. Однак з поданих документів вбачається, що вони містять суперечливі відомості щодо місця роботи позивача в період з 01.09. 1987 по 12.09.1987.

Як уже зазначалося судом, відповідно до відрядної посвідки ОСОБА_1 в період з 01.09.1987 по 13.09.1987 був відряджений до колгоспу «Родина» в с. Мартиновичі Поліського району Київської області. Проте, згідно з відміткою про прибуття та вибуття в пункт призначення та вибуття з нього, останній прибув у с. Діброва 01.09.1987 та вибув з с. Діброви 12.09.1987.

Відомості про роботу позивача у с. Діброва у вказаний період підтверджено і довідкою виконавчого комітету Дібрівської сільської Ради народних депутатів від 03.09.1987 № 299.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.07.1991 № 106 затверджено Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до якого с. Діброва Поліського району Київської області віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Отже, матеріалами справи не підтверджено факт роботи позивача у зоні відчуження у період з 01.09.1987 по 12.09.1987.

Будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 працював у колгоспі «Родина», зокрема, в с. Кливини, с. Стара Рудня та с. Весняне, які відносяться до зони відчуження суду не надано.

Крім того, інші документи, які містяться в матеріалах пенсійної справи також не підтверджують факт роботи ОСОБА_1 в зазначених населених пунктах у вказаний період.

Відповідно до частини третьої статті 65 Закону №796-XII посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Стаття 55 Закону №796-XII пов`язує право особи на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку з фактом постійного проживання або роботи на відповідній забрудненій території.

Враховуючи наведене, для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вимагається наявність не лише посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а й належно оформлені довідки відповідних органів чи установ, в яких зазначено періоди роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Отже, наявність лише посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС без довідок відповідних органів, що підтверджують роботу на забрудненій території не є достатньою підставою для визначення права на призначення пенсії із зменшенням віку.

Суд не заперечує можливості праці позивача в колгоспі «Родина», однак останнім не надано належних доказів про належно встановлений факт щодо населеного пункту, де останнім проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (відсутнє судове рішення, тощо).

При цьому, суд не приймає до уваги довідку колгоспу «Родина», оскільки така довідка містить загальні відомості щодо виконання робіт у вересні 1987 року в даному колгоспі працівниками об`єднання «Волиньмеліоводгосп» на площі 1935 га, в тому числі: 1091,8 га в зоні відчуження, 30-кілометрова зона ЧАЕС, на площах, прилеглих сіл Вливини, Стара Рудня та Весняне, та у ній відсутні відомості про те, що саме ОСОБА_1 брав участь у виконанні вказаних робіт.

Отже, проаналізувавши вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного на п`ять років відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач довів правомірність своїх дій щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного на п`ять років відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 243 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк