Справа № 826/11914/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 листопада 2018 року № 826/11914/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К. при секретарі судового засідання Мині І.І. за участі представників сторін: від позивача - ОСОБА_1, від відповідача - Рибчинського О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3
до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві
про визнання протиправними та скасування постанов від 08.08.2017 та від 14.09.2017

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення з позивача виконавчого збору від 08.08.2017р., про повернення виконавчого документа в частині виділення постанови про стягнення виконавчого збору та від 14.09.2017р.про відкриття виконавчого провадження.

Позовні вимоги було мотивовано тим, що відповідачем не було вчинено виконавчих дій з примусового виконання виконавчого документа, не було звернено стягнення на нерухоме майно та не було перераховано коштів.

Позивачем було заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, мотивоване необізнаністю позивача з підсудністю даного спору та розглядом справи в порядку цивільної юрисдикції. Дане клопотання судом було задоволено з огляду на наявні в матеріалах справи копії ухвал Дніпровського районного суду міста Києва від 03.10.2017р.та від 14.06.2018р.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з огляду на те, що державним виконавцем вчинялися дії з примусового виконання судового рішення.

Розглянувши матеріали справи суд

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження №ВП 45103860 по виконанню виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 01.04.2013р. про стягнення з позивача 2797550грн.

Виконавче провадження було відкрито постановою від 20.10.2014р. та запропоновано позивачу самостійно виконати рішення суду в семи денний строк. В процесі виконання рішення державним виконавцем витребовувалася інформація та накладалися арешти на майно позивача, надсилалися доручення про проведення виконавчих дій, застосвувались обмежувальні заходи до позивача. На підставі заяви стягувача, постановою від 08.08.2017р. виконавчий лист було повернуто стягувачу, постанову про стягнення виконавчого збору виділено в окреме провадження. Постановою про стягнення виконавчого збору з позивача вирішено стягнути з позивача 279937грн. виконавчого збору.

Розглядаючи вимоги суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 11 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV Закону України "Про виконавче провадження", норми якого підлягають застосуванню згідно з частиною 7 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 1404-VIII, державний виконавець зобов'язаний здійснити заходи, необхідні для своєчасного і повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

За змістом статті 17 вказаного Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

У відповідності до положень частини першої статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, за виконавчими документами, які підлягають негайному виконанню, а також у разі перерахування коштів стягувачу у випадку, передбаченому частиною другою статті 27 цього Закону, та у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

З огляду на викладене суд доходить висновків про правомірність рішень відповідача.

Посилання позивача на те, що відповідачем не було задоволено клопотання про звернення стягнення на нерухоме майно позивача судом не приймаються, з огляду на те, що дані обставини не змінюють правової кваліфікації невиконання позивачем рішення в добровільному порядку, що визначено вищезазначеними нормами Закону в якості підстав для стягнення виконавчого збору.

З огляду на викладене та керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян