Справа № 2040/6052/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 листопада 2018 р. № 2040/6052/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.

у присутності

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2В, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Металенерготрейд" (пр. Московський, буд. 199-б, офіс 1026-а,м. Харків,61037, ) до Головне управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив

Позовні вимоги заявлені до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.04.2018 року № 2, від 11.04.2018 року № 2 , № 9 від 11.06.2018 року.

Ухвалою суду від 31.07.2018 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків терміном 10 днів з дня отримання ухвали суду.

08.08.2018 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви та ухвалою суду від 09.08.2018 року у справі відкрито провадження.

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі пославшись на те, що не погоджується з висновками, викладеними в акті перевірки та вважає неправомірним донарахування позивачу ПДВ та податку на прибуток, оскільки позивач мав законні підстави для віднесення до складу податкового кредиту та валових витрат сум за господарськими відносинами з контрагентами. Позивач зазначив, що бухгалтерський та податковий облік підприємства здійснювався без порушень цивільного, господарського законодавства України, вимог Податкового кодексу України. Укладені позивачем угоди, є дійсними, спрямовані на реальне встановлення між сторонами цивільних прав та обовязків, за якими відбулося фактичне отримання поставленого товару, його переробка та подальша реалізація, проведені розрахунки. Отримані первинні документи оформлені відповідно до вимог законодавства, є підставою для відображення здійснених операцій у бухгалтерському та податковому обліку.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення позиція, яких повністю збігається з викладеною в судовому засіданні, де вказав, що при проведенні перевірки позивача були взяті до уваги висновки актів перевірок ДПІ на обліку у яких знаходилися контрагенти позивача, якими встановлено неможливість реального здійснення фінансово-господарських операцій та ведення господарської діяльності у порядку передбаченому приписами діючого законодавства України у перевіряємому періоді, кримінальних проваджень стосовно контрагентів позивача а отже позивачем неправомірно сформовані показники податкової звітності, внаслідок чого йому донараховані грошові зобовязання та визначені штрафні санкції.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ТОВ Металенерготрейд зареєстровано у встановленому законом порядку. Знаходиться на податковому обліку в органах державної податкової служби та є платником ПДВ.

Матеріалами справи підтверджено, що фахівцями відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Металенерготрейд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 21.03.2018 року , про що складено акт № 1012 /20-40-14-02-08/32288755.

Під час проведення перевірки встановлено порушення вимог

п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 4 056 430 грн., у тому числі за 2015 рік у сумі 209 207 грн., за 2016 рік у сумі 2 912 040 грн., за 1 квартал 2017 року у сумі 281 931 грн., за 2 квартал 2017 року у сумі 288 561 грн., за 3 квартал 2017 року у сумі 357 459 грн., за 4 квартал 2017 року у сумі 7 232 грн.;

пп. «а» п. 198.1, абзаців першого і другого пп. 198.3 ст. 198, та п. 201.1, п. 201.7 ст. 201 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 3 673 872 грн., в тому числі за квітень 2015 - 20 122 грн., травень 2015 18 660 грн., серпень 2015 54 447 грн., листопад 2015 2015 31 438 грн., лютий 2016 243 188 грн., березень 2016 77 508 грн., квітень 2016 719 471 грн., травень 2016 261 226 грн., червень 2016 328 221 грн., липень 2016 474 075 грн., серпень 2016 - 286 245 грн., вересень 2016 437 720 грн., лютий 2017 73 751 грн., травень 2017 - 66 943 грн., червень 2017 253 680 грн., липень 2017 - 33 936 грн., серпень 2017 175 570 грн., вересень 2017 187 671 грн.;

п. 201.10 ст. 201, п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України у звязку з чим застосовується штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних у сумі 247,89 грн.;

п.п. 176.2 «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, а саме: за 2 кв. 2015 р. надані недостовірні дані в податкових розрахунках за формою № 1-ДФ;

п. 164.2.17 (г) п. 164.2 ст. 164 ПК України, а саме: за червень 2015 р. донараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 1030,25 грн.;

Порушення , встановлені актом перевірки стали підставою для винесення податкових повідомлень- рішень від 11.04.2018 року

№ 2, яким підприємству збільшено суму грошового зобовязання податок на прибуток приватних підприємств на 5 018 235,75 грн. з яких за податковим зобовязанням суму збільшено на 4 056 430 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями на 961 805,75 грн.;

№ 2 збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість 4 592 340,00 грн. з яких за податковим зобовязанням суму збільшено на 3 673 872 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями на 918 468,00 грн.

Не погодившись з зазначеними рішеннями позивач скористався правом адміністративного оскарження, визначеного п. 56.2 ст. 56 ПК України, за результатами якого рішенням ДФС України про результати розгляду скарги № 19326/6/99-99-11-01-01-25 від 05.06.2018 року у задоволенні скарги відмовлено та винесено 11.06.2018 року податкове повідомлення рішення №9, яким нараховано штрафні санкції у сумі 918 468 грн.

Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність приписам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України, яка визначає презумпцію правомірності рішень платника податку, самостійно визначені платником податку валові витрати і податковий кредит вважаються сформованими правомірно, доти контролюючим органом в установленому порядку не буде доведено факту невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Відповідно до пункту 44.2 статті 42 ПК України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Починаючи з 01.01.2015, згідно з підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III Податкового кодексу України.

Згідно підпункту а пункту 198.1 та пунктів 198.2, 198.3 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За вимогами пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1, 201.7 ст.201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

У відповідності до пп. 44.1 та 44.2 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV (із змінами та доповненнями) податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Матеріалами справи підтверджено (а.с.86-100, т.5), що позивачем придбано у ТОВ «Айрес Груп» за період липень 2015 року по придбанню товарів на загальну суму 371 703, 17 грн. на підставі договору від 15.07.15 року № 15/07/15-2, у відповідності до якого Постачальник зобовязується поставити і передати у власність Покупцю металопродукція, комплектуючі, допоміжні матеріали, відповідно до рахунків-фактур, які є невідємною частиною Договору, а Покупець зобовязується прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного Договору (п.1.1), покупець оплачує поставлений Постачальником Товар згідно рахунків-фактур (п.3.1); постачальник здійснює поставку Товару на умовах: само вивіз зі складу Постачальника (п.5.1.1).

На підтвердження реальності вчинення господарської операції позивачем надано рахунок на оплату №167 від 15.07.2015 на суму з ПДВ 38 796,80 грн., видаткову накладну №167 від 15.07.2015, на суму з ПДВ 38 796,80 грн.; рахунок на оплату №168 від 15.07.2015 на суму з ПДВ 23 153,73 грн., видаткову накладну №168 від 15.07.2015.

Фізичне переміщення товару здійснено орендованим транспортним засобом та підтверджується товарно-транспортною накладною № 4343 від 15.07.2015.

Подальша реалізація придбаного товару за видатковими накладними , довіреностями на отримання ТМЦ здійснена на адресу ТОВ «Компані «Плазма» та ТОВ «Енекс-Україна»

Між позивачем та ТОВ «Сістемс Технолоджи М» (а.с.101-125, т.5) укладено договір поставки від 01.07.15 року № 1107615-1, відповідно до якого постачальник зобовязується поставити і передати у власність Покупцю металопродукція, комплектуючі, допоміжні матеріали, відповідно до рахунків-фактур, які є невідємною частиною Договору, а Покупець зобовязується прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного Договору(п.1.1); поставка Товару здійснюється на умовах самовивозу зі складу Постачальника (п.5.1.1) та договір надання послуг від 01.07.2015 року № 1107615-1, відповідно до якого виконавець надає Замовнику послуги з налаштування, балансування і консервації маховика до робочих параметрів, замовник оплачує надані Виконавцем Послуги, передбачені п.1.1. даного Договору. Оплата виконується відповідно до рахунку Виконавця, із наступним підписанням Акту надання послуг (п.1.1, 4.1.)

В межах згаданих правочинів проведені господарські операції з постачання контрагентом позивачу ТМЦ, які оформлені рахунком на оплату №210 від 08.07.2015 на суму з ПДВ 10880,10 грн., видатковою накладною № 2087 від 08.07.2015, рахунком на оплату №РФ-020715 від 02.07.2015 на суму з ПДВ 19243,12 грн., актом надання послуг з налаштування, балансування і консервації маховика у кількості 4 шт. №2027 від 02.07.2015 на загальну суму 23091,74 грн.,у т.ч. ПДВ 3848,62 грн., актом надання послуг послуги з налаштування, балансування і консервації маховика у кількості 16 шт. №4067 від 06.07.2015 на загальну суму 92366,98 грн., у т.ч. ПДВ 15394,50 грн., актом приймання передачі матеріалів від 02.07.2015., згідно якого замовник передав, а виконавець прийняв для налаштування та доведення до робочих параметрів матеріали без переходу на них права власності (маховик 494 СА.30.003 у кількості 20 шт.).

Подальша реалізація товару здійснена на адресу ДП «Новартор» та ДП «Завод імені ОСОБА_3», що підтверджується видатковими накладними, дорученнями на отримання ТМЦ, товарно-транспортними накладними

Між позивачем та ТОВ «Хайт ОСОБА_4» укладено договір поставки від 20.09.16 року № ХбГ-2009-16/1, за умовами якого позивач придбає металопродукцію, комплектуючі, допоміжні матеріали. На підтвердження умов виконання договору позивачем надані суду видаткові накладні, товарно-транспортна накладні, договір на перевезення , доручення на отримання ТМЦ, податкові накладні , рахунки на оплату (а.с.137-157, т.6)

Між позивачем та ТОВ «Лідгер» укладено договір поставки від 25.09.16 року № 26092016, відповідно до якого постачальник зобовязується поставити і передати у власність Покупцю металопродукція, комплектуючі, допоміжні матеріали, відповідно до рахунків-фактур, які є невідємною частиною Договору, а Покупець зобовязується прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного Договору; покупець оплачує поставлений Постачальником Товар згідно рахунків-фактур; поставка Товару здійснюється на умовах самовивозу зі складу Постачальника. Відповідно до вказаного договору позивачеві виписано рахунок на оплату № 525Р від 13.10.2016 на загальну суму 126 871,20 грн., видаткову накладну №124 від 13.10.2016, переміщення ТМЦ здійснено на підставі товарно-транспортної накладної №17 від 13.10.2016; рахунок на оплату № 521Р від 12.10.2016 на загальну суму 231 659,99 грн.; видаткову накладну №121 від 12.10.2016; товарно-транспортну накладна №92 від 06.10.2016 та інші документи (а.с.168-221, т.6, а.с.1-8, т.7)

Позивачем придбано у ТОВ «Брудеркомпани» на підставі видаткової накладної № 000000256 від 22.11.2016 ТМЦ, переміщення яких здійснено на підставі товарно-транспортних накладних, замовлень на перевезення, подальша реалізація підтверджена наявними у матеріалах справи договорами з контрагентами, видатковими накладними, ТТН (а.с.9-30, т.7)

Позивачем у ревізуємий період придбано у ТОВ «ОСОБА_5 Компані» ТМЦ на підставі видаткової накладної № 332 від 09.11.2016, транспортування здійснено згідно ТТН № 34 від 09.11.2016 року, в подальшому реалізовано продукцію ДП «Завод імені ОСОБА_3» (а.с.158-167, т.6)

Між позивачем та ТОВ «Лінгел» укладено договір поставки від 12.12.16 року № ДПЛ-01. У відповідності з цим Договором Постачальник зобовязується поставити і передати у власність Покупцю металопродукція, комплектуючі, допоміжні матеріали, відповідно до рахунків-фактур, які є невідємною частиною Договору, а Покупець зобовязується прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного Договору, покупець оплачує поставлений Постачальником Товар згідно рахунків-фактур, постачання товару здійснюється на умовах самовивозу зі складу постачальника.

На виконання вказаного договору позивачеві виписна в т.ч. видаткова накладна № 400095 від 19.12.2016, № 400101 від 21.12.2016, на суму з ПДВ 40 019,00 грн., №400102 від 21.12.2016, на суму з ПДВ 41 895,00 грн., № 400103 від 22.12.2016, на суму з ПДВ 34302,000 грн., № 400104 від 22.12.2016, на суму з ПДВ 40 019,00 грн., № 400098 від 20.12.2016, на суму з ПДВ 44 100,00 грн., товарно-транспортні накладні№ 64 від 19.12.2016, №65 від 20.12.2016 , № 67 від 21.12.2016, № 68 від 22.12.2016 та інші документи (а.с.31-60, т.7)

Позивачем на підставі видаткової накладної № 516 від 01.12.2016 на суму з ПДВ 21 450,00 грн. придбано на підставі видаткової у ТОВ «Остінг» товарно матеріальні цінності, переміщення яких здійснено на підставі ТТН №101-Т від 01.12.2016 (а.с.61-69, т.7)

Між позивачем та ТОВ «Інтростінг» укладено договір постачання від 01.12.16 року № 506зігдно якого Постачальник зобовязується поставити і передати у власність Покупцю металопродукція, комплектуючі, допоміжні матеріали, відповідно до рахунків-фактур, які є невідємною частиною Договору, а Покупець зобовязується прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного Договору; покупець оплачує поставлений Постачальником Товар згідно рахунків-фактур; поставка здійснюється на умовах самовивозу зі складу Постачальника. За вказаним договором позивачем надана в т.ч. видаткова накладна №ВЗ-002323 від 06.12.2016, на суму з ПДВ 44 100,00 грн., товарно-транспортна накладна № 55/1 від 06.12.2016, видаткова накладна №ВЗ-002324 від 07.12.2016 на суму з ПДВ 40 425,00 грн, товарно-транспортна накладна №57/1 від 07.12.2016, видаткова накладна №ВЗ-002327 від 08.12.2016на суму з ПДВ 29 400,00 грн, видаткова накладна № ВЗ-002329від 08.12.2016, на суму з ПДВ 47 775,00 грн., товарно-транспортна накладна №58/1-2 від 08.12.2016., та інші документи (а.с.70-92, т.7)

Позивачем укладено з ТОВ «Філіпенко Груп» договір постачання від 14.02.17 року № 14/02/17-1, умовами якого визначено, що постачальник зобовязується поставити і передати у власність Покупцю металопродукція, комплектуючі, допоміжні матеріали, відповідно до рахунків-фактур, які є невідємною частиною Договору, а Покупець зобовязується прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного Договору, покупець оплачує поставлений Постачальником Товар згідно рахунків-фактур, постачальник здійснює поставку Товару на умовах само вивіз зі складу Постачальника.

На підтвердження реальності вказаного правочину підприємством надано видаткові накладні, замовлення на перевезення, товарно транспортні накладні, акти виконаних робіт, рахунки на оплату, довіреності (а.с.93-148, т.7)-

У ревізуємий період позивачем придбано у ТОВ «Славмясо» послуги на загальну суму 1 522 080,0 грн., у тому числі ПДВ 253 680,00 грн. на підставі договору № 0106-У/17 від 01.06.2017 р. За умовами вказаного договору Виконавець надає послуги Замовнику з обробки металу: піскоструйка, шліфування, поверхні металу , вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання, оплата здійснюється згідно до рахунків на оплату, акт про надані Виконавцем послуги підписується сторонами по факту виконання вказаних послуг. На адресу ТОВ «Металенерготрейд» були виписані акти про надані Виконавцем послуги.

У подальшому товар, з урахуванням послуг з піскоструйки, шліфування, полірування поверхні металу відвантажено ДП «Завод ім.. ОСОБА_3» відповідно видаткової накладної (а.с.162-190, т.7)

Між позивачем та ТОВ «КЕЛАД», укладено договір постачання металопродукція, комплектуючі, допоміжні матеріали від 01.02.16 року № 701, за яким Покупець оплачує поставлений Постачальником Товар згідно рахунків-фактур, постачальник здійснює поставку Товару на умовах: самовивіз зі складу Постачальника.

На підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано суду рахунки-фактури, видаткові накладні, довіреності на отримання ТМЦ, ТТН на підтвердження подальшого транспортування , придбаного товару покупцям (а.с.1-136, т.6)

ТОВ «Металенерготрейд» у 2016 році відображено придбання у ТОВ «АРЕНА ІНТЕРНЕШИНАЛ» товарів на загальну суму 48 245,89 грн., у тому числі ПДВ 8 040,98 грн. До матеріалів справи надано товарно-транспортні накладні на перевезення товару, видаткові накладні,, рахунки на оплату, податкові накладні (а.с.145-168, т.8)

ТОВ «Металенерготрейд» у 2017 році відображено придбання у ТОВ «ЕКЛІПС ЛЮКС» товарів на загальну суму 203 616,0 грн., у тому числі ПДВ 33 936,00 грн. До суду надано в тому числі товарно-транспортну накладну від 17.07.17 №61 на перевезення товару, зазначеного у видатковій накладній від 17.07.17 № КН-123, товарно-транспортну накладну від 19.07.17 № 64 на перевезення товару, зазначеного у видатковій накладній від 19.07.17 № КН-125 та інші документи, копії яких містяться у матеріалах справи.

Між позивачем та ТОВ «Компанія Сонячна земля» укладено договір № 105 від 10.08.2017 р, на придбання металопродукцій, комплектуючих, допоміжних матеріалів, оплата здійснюється згідно рахунків-фактур, поставка товару на умовах самовивозу зі складу Постачальника. До матеріалів справи надано товарно-транспортну накладну від 11.08.17 № 79 на перевезення товару, зазначеного у видатковій накладній від 11.08.17 №161,162,163,164,165, договір на перевезення товарів, акти здачі приймання-робіт, сертифікати на товар (а.с. 1-40,т.8)

Позивачем укладено договір від 01.08.17 року №МСП -0701 з ТОВ «МЕГАСТАЛЬПРОМ» , у відповідності з яким позивач придбає металопродукцію, комплектуючі, допоміжні матеріали. Поставка товару підтверджується товарно-транспортною накладною від 01.08.17 № 95 на перевезення товару, зазначеного у видатковій накладній від 01.08.17 № 135,136,137, та іншими документами (а.с.214-240, т.7)

Позивачем придбано у ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» товарів на загальну суму 401 658,34 грн., у тому числі ПДВ 66 943,06 грн. До матеріалів справи надано товарно-транспортну накладну від 16.05.17 № 46 на перевезення товару, зазначеного у видатковій накладній від 16.05.17 № 345, товарно-транспортну накладну від 18.05.17 №48 на перевезення товару, зазначеного у видатковій накладній від 18.05.17 № 349, та інші документи (а.с.149-161, т.7)

ТОВ «Металенерготрейд» у 2017 році придбано у ТОВ «ТРАНЗІТ СТАЛЬ» товарів на загальну суму 65 280,00 грн., у тому числі ПДВ 10 880,00 грн. До матеріалів справи надано товарно-транспортну накладну від 17.08.17 №102 на перевезення товару, зазначеного у видатковій накладній від 17.08.17 № 129,товарно-транспортну накладну від 19.08.17 №103 на перевезення товару, зазначеного у видатковій накладній від 19.08.17 № 130 та інші документи (а.с.41-58, т.8)

ТОВ «Металенерготрейд» у 2016 році відображено придбання у ТОВ «СЕЛМА ГРУП» товарів на загальну суму 3 782 239,18 грн., у тому числі ПДВ 630 373,40грн. Придбання вказаних товарів здійснено на підставі договору постачання від 31.03.16 року № 310.3/16-1. На підтвердження реальності вказаного правочину підприємством надано видаткові накладні, податкові накладні, сертифікати якості, доручення на отримання ТМЦ, товарно-транспортні накладні на перевезення, акти виконаних робіт (а.с.126-227, т.5)

Позивачем у 2015 році відображено придбання у ТОВ «КОНСЕНТ ЛТД» товарів та послуг на загальну суму 559374,76 грн., у тому числі ПДВ 93229,11 грн. Придбання здійснено на підставі договору № 230415 від 23.04.2015 р. та від 06.04.2015 року № 156. На підтвердження надано видаткові накладні, технічні сертифікати, акти наданих послуг (а.с.15-44, т.5). Подальша реалізація товарів підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними, дорученнями на отримання ТМЦ, товарно-транспортними наклоадними(а.с.45-85, т.5)

ТОВ «Металенерготрейд» у 2016 році відображено придбання у ТОВ «АЛЬТЕРС КОМПАНІ» (податковий номер 40322622) товарів на загальну суму 342 969,51 грн., у тому числі ПДВ 57161,59 грн. На підтвердження реальності вказаного правочину підприємством надано суду рахунки на оплату, видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні (а. с.228-248, т.5)

ТОВ «Металенерготрейд» у 2015 році відображено придбання у ТОВ «ЛАРГЕС» товарів, послуг на загальну суму 1 869 852,40 грн., у тому числі ПДВ 311 642,07грн. , з яким укладено договір № б/н від 02.06.2016 р., про надання послуг з різання, сортування, пакування картону КФДТ-1, 1*15 кг, формат 800х800 мм; з різання, сортування, пакування картону Б, формат 800х1000/1,00 мм; з різання, сортування, пакування картону Б, формат 920х1050/2,00 мм.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Металенерготрейд» отримало від ТОВ «Евроцентр-гарант», м.Белгород, Російська Федерація, по видаткової ВМД №807100000/2016/004885 від 16.02.2016 року товар: картон прокладний «Б»/1,00 у кількості 2000 кг, картон прокладний «Б»/2,00 у кількості 2000 кг на загальну суму 83841,57 грн.. ТОВ «Ларгес» надало послуги з різання, сортування, пакування картону, на що складено акт наданих послуг №8262 від 17.02.2016 року.

У подальшому 17.02.2016 товар (картон прокладний Б) з урахуванням послуг з різання, сортування, пакування картону відвантажено ДП «Завод ім. В.О.Малишева» без зміни показників номенклатури товару відповідно видаткової накладної № 14 від 17.02.2016, № 15 від 17.02.2016.

ТОВ «Металенерготрейд» отримало від ТОВ «КБФ ОСОБА_4», Кіровська обл.. Зуєвський р-н , с. Косіно, Російська Федерація, по ВМД №805150000/2016/000135 від 01.02.2016 року товар: картон для фільтрації дизельного пального та бензину марки КФДТ-1, формат 800х800 мм у кількості 3000 кг на суму 165574,13 грн.

ТОВ «Ларгес» надало послуги з різання, сортування, пакування картону, на що складено акт наданих послуг №02021 від 02.02.2016 року.

У подальшому товар (картон для фільтрації дизельного пального та бензина марки КФДТ-1, формат 800х800 мм) з урахуванням послуг з різання, сортування, пакування картону без зміни показників номенклатури товару відвантажено ДП «Завод ім.. ОСОБА_3» відповідно видаткової накладної № 8 від 02.02.2016.

ТОВ «Металенерготрейд» отримало від ПП «Світахо», податковий номер 33982579, по видаткової накладної № 552 від 05.10.2015 товар: тахограф цифровий SE-5000 (комплект МАЗ, КРАЗ, КАМАЗ, УРАЛ, ЗІЛ, ГАЗ) у кількості 14 шт. на суму 246 166,76 грн., ПДВ 49 233,35 грн.

ТОВ «Ларгес» надало послуги встановлення і адаптація тахографів, на що складено акт наданих послуг №10051 від 05.10.2015 року.

Тобто ТОВ «Металенерготрейд» отримало від ПП «Світахо» товар (тахограф цифровий SE-5000 (комплект МАЗ, КРАЗ, КАМАЗ, УРАЛ, ЗІЛ, ГАЗ) у кількості 14 шт. 05.10.2015 року, ТОВ «Ларгес» також 05.10.2015 року надало послуги встановлення і адаптація тахографів та реалізовано 05.10.2015 року ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (а.с.59-145, т.8)

Виписані за вказаними договорами податкові накладні відображені у податковій звітності, реєстрах виданих та отриманих податкових накладних, зареєстровані у ЄРПН (т.т.9-10)

Твердження відповідача, що позивач сформував податковий кредит з ПДВ неправомірно, оскільки у видаткових накладних та товарно-транспортних накладних містяться розбіжності, на думку суду не може бути підставою для позбавлення позивача податкового кредиту.

Сама господарська операція здійснена та відображена в бухгалтерському обліку позивача, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України від 16 липня 1999 року № 96-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі Закон № 996-ХІV).

Відповідно до статті 1,8 цього Закону бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. У бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність.

Господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи

Відповідно до п. 2 зазначеної статті первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми; дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Аналіз значених норм права дає підстави дійти висновку, що обовязковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях.

Акт перевірки не містить обставин з відповідними доказами, що господарська операція не відбулась, не настали зміни майнового стану платника податків за результатами її здійснення, та відповідно позбавлення права на податковий кредит позивача при вказаних обставинах порушують його майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що закріплено ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ст. 207 ЦК України).

Відповідно до ст. 211 ЦК України визначено, що якщо у правочині не вказане місце його вчинення, то: 1) місцем вчинення одностороннього правочину є місце вираження волі сторони; 2) місце вчинення дво- або багатостороннього правочину встановлюється відповідно до статті 647 цього Кодексу, яка надає можливість сторонами визначити альтернативне місце.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору, відповідно до ст. 626 ЦК України.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що встановлено ч.1 ст. 627 ЦК України.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу (ст. 630 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами (ст. 639 ЦК України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб (ст. 712 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом (ст. 656 ЦК України).

Поряд з викладеним, відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа (оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції), а має лише інформаційний характер. Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені (фактично поставлені) товари чи надані (фактично надані) послуги. Факт отримання товарів (послуг) повинен бути підтверджений видатковою накладною постачальника або актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг).

Зазначену позицію викладено в листах Міністерства фінансів України від 27.11.2006 № 31-34000-20-23/25136, від 09.07.2007 № 31-34000-20/23-4579/4800, від 30.05.2011 № 31-08410-07-27/13794.

Наявність або відсутність окремих документів, як і певні недоліки в їх заповненні (описка, помарка, не заповнення певного реквізиту) носять оціночний характер та не є безумовною підставою для висновку про позбавлення їх юридичної сили та доказовості, а відтак не є і підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних, зокрема інших первинних документів, випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а отже безпідставним є і посилання контролюючого органу на складення товарно-транспортних накладних з порушенням Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 (висновок ВАСУ від 18.05.2017 р. у справі № К/800/36463/16).

Верховний суд України у постанові від 27.10.2015 р. у справі № 826/661/14 (№ 21-1539а15) стверджує, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Саме факт подальшого використання товару у господарській діяльності позивача не було досліджено в ході перевірки.

Проте із долучених до матеріалів справи документів судом встановлено, що придбаний у контрагентів товар позивач в т.ч. реалізовував ДП «Завод імені ОСОБА_3» (Покупець) на підставі Договору поставки № 082дп від 11.02.2016р. (надалі - Договір № 082дп).

Так, за умовами укладеного договору (п. 1.1 Договору № 082дп), Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцю, і Покупець у порядку й на умовах, передбачених даним Договором, зобов'язується прийняти та оплатити товарно-матеріальні цінності, надалі - Товар, асортимент, комплектність, кількість та вартість якого визначається сторонами окремо у специфікаціях або листах, що є невід'ємними частинами Договору.

Згідно п. 1.5 Договору № 082дп, Постачальник стверджує та гарантує, що на дату укладання цього Договору Товар, що є предметом цього Договору, належить йому на праві приватної власності та не знаходиться під арештом, в заставі, під іншим обтяженням, не входить до статутного капіталу юридичних осіб, на нього відсутні права та/або претензії третіх осіб, він не є предметом судового або іншого спору.

Згідно п. 2.5 Договору № 082дп оплата Товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника в безготівковій формі.

Відповідно до вимог п. 3.1 Договору № 082дп Постачальник зобов'язаний поставити Товар Покупцю на умовах DDР-склад Покупця за адресою: вул. Плеханівська, 126 м. Харків згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс-2010 протягом 10 календарних днів з моменту досягнення Сторонами згоди щодо асортименту, комплектності. Кількості та вартості партії Товару відповідно до положень п. 1.2 Договору, якщо інші умови та строк поставки не визначені Сторонами в тому ж порядку.

На підтвердження виконання умов зазначеного Договору позивачем до матеріалів справи надані копії рахунків на оплату, видаткові накладні, ТТН, розрахунки коригувань тощо , копії яких містяться у матеріалах справи , відповідно до контрагентів, у яких придбавався товар

У судовому засіданні, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог представник відповідача послався на наявність кримінальних проваджень стосовно контрагентів позивача, наявність вироку, протоколів допитів осіб, які зазначені як засновники/директори підприємств, які повідомили про непричетність до здійснення господарської діяльності, відсутність у вказаних субєктів господарювання основних засобів, незначну кількість працівників, що доводить нереальність вчинених правочинів.

З цього приводу суд зазначає, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб'єктів, в рамках кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Верховний Суд в постанові від 27 березня 2018 року у справі №816/809/17 (адміністративне провадження №К/9901/1349/170, сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб'єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Суд також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб'єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій по взаємовідносинам з контрагентами, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої в ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов'язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на такого суб'єкта, контролюючий орган не надав суду беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларований позивачем податковий кредит за господарськими операціями з придбання товарів у зазначених вище контрагентів сформовано безпідставно за господарськими операціями, які в реальності не виконувались.

Аналогічні висновки містяться і в постановах Верховного Суду України від 05 березня 2012 року у справі №21-421а11 та від 22 вересня 2015 року у справі №810/5645/14 та в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №826/6280/13-а, від 13 березня 2018 року у справі №826/13582/13-а .

Оцінюючи посилання відповідача на фіктивність товарно-транспортних накладних, суд зауважує, що товарно-транспортна накладна не є первинним бухгалтерським документом, що підтверджує факт придбання чи продажу товарів, а підтверджує лише факт перевезення вантажу, а тому вказана обставина не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення самої господарської операції.

Отже, відсутність ТТН на транспортування продукції не може автоматично свідчити про безтоварність господарської операції, за наявності інших належних доказів. З огляду на що, певні недоліки у ТТН або відсутність певних ТТН, не може спричиняти для позивача негативних наслідків в аспекті свідчення про безтоварність господарської операції.

Під час розгляду судом справи, відповідач посилався на наявність податкової інформації отриманої ГУ ДФС у Харківській області (а.с.76-134, т.11) про нереальність здійснених господарських операцій, контрагентами позивача , на які містяться посилання в акті перевірки, відповідно до яких зазначені вище контрагенти не мали відповідно до яких вказані підприємства не мають відповідних потужностей для реального здійснення господарських операцій .

З цього приводу суд відмічає, що в силу закону, отримання контролюючим органом податкової інформації, в якій викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, податкова інформація щодо контрагентів не має преюдиційного значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Крім того, суд зазначає, що відсутність у контрагентів фактичних господарських ресурсів, які необхідні для провадження відповідної господарської діяльності підприємства, не доводять неможливості реального здійснення задекларованих операцій, з урахуванням того, що використання у виробничій діяльності транспортних засобів та інших фондів на підставі договорів оренди, позички чи використання власного транспорту чинним законодавством не заборонено.

Щодо наявності вироку (а.с.58-63, т.11) стосовно засновника ТОВ « Комплект Стандарт Сервіс» за ч.5 ст.27, , ч.1 ст.205 КК України, то суд зазначає, що вказаний вирок не містить жодних посилань на взаємовідносини між позивачем та вказаним контрагентом , періодів їх здійснення, даних посадових осіб, що підписували первинні документи, а отже, не може бути належним доказом нереальності господарських операцій відповідного підприємства з позивачем та не може свідчити про наявність податкового правопорушення під час формування податкового кредиту (постанова ВС від 05.06.2018 року у справі № 805/649/15-а)

Суд вважає, що надані до позову первинні документи по взаємовідносинам позивача із контрагентами підтверджують здійснення господарських операцій, які відображені в бухгалтерській та податковій звітності позивача, та спростовують висновки Акту перевірки про наявність порушень податкового законодавства.

Відповідач, якій є субєктом владних повноважень не зазначив у відзиві на позов, в судовому засіданні жодного доказу щодо недостовірності цих обставин, а також про обізнаність позивача про будь які недостовірні відомості відносно контрагентів або його обізнаність щодо порушень податкового законодавства зі сторони контрагентів та причетність до цих порушень позивача. Таких доказів не містить і Акт перевірки відносно позивача.

Суд вважає, що саме позивач будь-яких порушень податкового законодавства, по господарським операціям щодо формування податкового кредиту не допустив.

Крім того, наявність порушень податкового законодавства зі сторони контрагентів по ланцюгу господарських відносин (несплата податків, притягнення до відповідальності) не може бути безумовною підставою для визначення податкових зобовязань позивачу, оскільки позивач не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства своїми контрагентами. Жодна норма законодавства не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-ІV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03) у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив щодо зусиль для попередження обманних зловживань системою оподаткування ПДВ: Суд визнає, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності. Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що висновок відповідача про неправомірність формування позивачем податкового кредиту, визначення об'єкту оподаткування податком на прибуток та донарахування штрафних санкцій з податку на додану вартість необґрунтовані, а отже, вимога позивача про скасування податкових повідомлень-рішень є правомірною, підтвердженою матеріалами справи, а тому позов в частині вимог про скасування податкових повідомлень-рішень від 11.04.2018 року № 2, № 2 підлягає задоволенню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 11.06.2018 року № 9, то суд зазначає наступне.

При розгляді скарги позивача встановлено не врахування ГУ ДФС у Харківській області при винесенні ППР від 11.04.2018 року № 2 вимоги абз. 3-4 п. 123.1 ПК України у звязку з чим рішенням ДФС України збільшено суму застосованих штрафних санкцій у розмірі 918 468 грн.

Своє рішення про збільшення штрафних санкцій контролюючий орган мотивував тим, що при повторному протягом 1095 днів визначені контролюючим органом суми податкового зобовязання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 50 від суми нарахованого податкового зобовязання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

До згаданого висновку ДФС України дійшло з того, що попередньо було складено податкове повідомлення-рішення від 21.12.2017 року № НОМЕР_1 про сплату 1 091 221 грн. ПДВ та штрафних санкцій в сумі 272 805,25 грн. на думку ДФС України зазначене ППР не скасоване в адміністративному та судовому порядку.

На виконання рішення про результати розгляду скарги № 19326/6/99-99-11-01-01-25 від 05.06.2018 року ГУ ДФС у Харківській області було видано 11.06.2018 року податкове повідомлення рішення нарахування штрафних санкцій у сумі 918 468 грн.

Проте, суд також звертає увагу на те, що під час проведення перевірки контролюючим органом перевірялися взаємовідносини з контрагентами, по яким раніше була проведена перевірка та складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Металенерготрейд з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині господарських взаємовідносин з ТОВ Систем Технолоджи М, ТОВ Айрес Груп, за період з 01.07.2015 р. по 31.07.2015 р., з ТОВ Хайт ОСОБА_4 за період з 01.09.2016 р. по 30.09.2016 р., з ТОВ Лідгер за період з 01.10.2016 р. по 31.10.2016 р., з ТОВ ОСОБА_6 Компні та ТОВ Брудеркомпани за період з 01.11.2016 р. по 30.11.2016 р., з ТОВ Остінг, ТОВ Інтростінг, ТОВ Лінгел за період з 01.12.2016 р. по 31.12.2016 р., з ТОВ Філіпенко Груп за період з 01.02.2017 р. по 28.02.2017 р., та подальшої реалізації або використання у власній господарський діяльності товарів (робіт, послуг) від 04.12.2017 року за № 23255/20-40-14-12-11/32288755 (далі - акт перевірки).

За вказаним актом перевірки винесено податкове повідомлення - рішення від 21.12.2017 року № НОМЕР_1 про збільшення ТОВ «Металенерготрейд» суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 1 364 026, 25 грн. (один мільйон триста шістдесят чотири тисячі двадцять шість гривень 25 копійок), в тому числі 1 091 221, 00 грн. (один мільйон девяносто одна тисяча двісті двадцять одна гривня) за основним платежем та 272 805, 25 грн. (двісті сімдесят дві тисячі вісімсот пять гривень 25 копійок) за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), яке оскаржено позивачем, та скасовано Харківськім окружним адміністративним судом (справа 820/2503/18), а отже податкове повідомлення рішення від 11.06.2018 року № 9 є таким, що підлягає скасуванню.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Враховуючи викладене вище, суд вважає адміністративний позов таким, що підлягає частковому задоволенню

Суд також зауважує, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 11.04.2018 року № 2, від 11.04.2018 року № 2 , від 11.06.2018 року № 9 .

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код за ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Металенерготрейд (проспект Московський, б. 199-б, оф. 1026-а, м. Харків, 61037, ) у розмірі 157935 (сто п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот тридцять п'ять) грн. 66 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У повному обсязі рішення виготовлено 29.11.2018

Суддя Зоркіна Ю.В.