Справа № 1840/3471/18
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 р. Справа № 1840/3471/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до суду з позовною заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (далі - відповідач, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський»), в якому просила зобов'язати відповідача включити дані про позивача до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) №980-019-000002302 від 07.04.2016 та договору №980-019-000218004 «Суперкапітал» (інвестиційний) (з виплатою процентів щомісячно) від 07.04.2016 на суму 41000,00грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що 07.04.2016 між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір №980-019-000002302 банківського рахунку. Цього ж дня між нею та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» укладено договір №980-019-000218004 тип договору «Суперкапітал» та 07.04.2016 було здійснено перерахування коштів на рахунок ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» у розмірі 41000,00грн. Кошти від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на поточний рахунок позивачки у ПАТ «Банк Михайлівський» було зараховано 19.05.2016 з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором від 07.04.2016». Однак, до серпня 2018 року ПАТ «Банк Михайлівський» кошти повернуті так і не були, тому позивачка звернулася до банку із заявою включити її до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Проте, була повідомлена про те, що переказ коштів у розмірі 41000,00грн., що мав місце 19.05.2016, є нікчемним правочином в силу ст.215 Цивільного кодексу України. На думку позивачки, дані договори є дійсними, а ознаки нікчемного правочину не доведено.

Ухвалою суду від 18.09.2018 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

19.11.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з письмовими доказами на обґрунтування своєї позиції (а.с.20-46), відповідно до якого його представник просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Обґрунтовуючи свою позицію відповідач відмітив, що позивач уклав договір з ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» без участі відповідача як повіреного, а кошти, що вносились/отримувались за таким договором не є вкладом у розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і не є сумою коштів, прирівняних до вкладів, а тому гарантії Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на ситуацію з позивачем. У зв'язку з цим позивача не може бути включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Також у запереченні представник відповідача вказує на те, що після укладення договору між позивачем та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», коли 19.05.2016 з банківського рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» позивачу було здійснено повернення 41000грн. на його банківський рахунок, в цей же день 19.05.2016 ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» уклали договір відступлення права вимоги №2, за яким ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» зобов'язалось відступити ПАТ «Банк Михайлівський» права вимоги, належні ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та юридичними особами. Банк, в свою чергу, зобов'язався оплатити права вимог у сумі, зазначеній у Реєстрі основних договорів протягом 3-х робочих днів після підписання вказаного реєстру. 19.05.2016 банком було проведено бухгалтерську проводку та зараховано кошти на рахунок ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» як «оплата за договором відступлення права вимоги №2 від 19.05.2016 на загальну суму 180 966 027грн. 90коп. При цьому, попри обмеження, встановлені Національним Банком України, ПАТ «Банк Михайлівський» було значно перевищений наявний вільний ліміт кредитування. Таким чином, відповідач робить висновок, що укладання Договору відступлення вимоги №2 від 19.05.2016 було здійснено з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України, внутрішніх процедур Банку, а тому вказані правочини є нікчемними в силу Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому відмічає, що саме за рахунок коштів, що були відображені внутрішніми проводками на рахунках ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на підставі нікчемних правочинів (договорів), договору відступлення права вимоги №2 від 19.05.2016, тобто в день отримання коштів, ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» ініціювало повернення коштів по договору позики укладеного, в тому числі з позивачем. Приймаючи до уваги вказане, враховуючи те, що кошти отримувались позивачем на підставі договору позики, що не є вкладом або коштами, прирівняними до вкладу у розумінні чинного законодавства, а також те, що кошти що обліковуються на рахунках позивача відображені на такому рахунку внаслідок вчинення нікчемного правочину, у відповідача не було підстав для включення позивача до переліку вкладників. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи та об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 07.04.2016 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір №980-019-000002302 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», згідно з яким банк відкрив на ім'я ОСОБА_1 поточний рахунок №7701 у гривні для зберігання грошей клієнта і мав здійснювати його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних документів (а.с.10).

В цей же день 07.04.2016 між ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» було укладено договір №980-019-000218004 тип договору: «Суперкапітал» (інвестиційний) (з виплатою процентів щомісячно), згідно з яким ОСОБА_1 передала у власність ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» 41 000 грн. 00 коп. на строк не більше 181 день з виплатою 33,54% річних (стаття 1 договору). Згідно п. 5.4.3 зазначеного договору ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» має право з власної ініціативи достроково повернути кошти позивачу у будь-який момент дії договору. Також, згідно даного договору ТОВ «Кредитно - інвестиційний центр» сплачує відсотки та повертає кошти на рахунок ОСОБА_1 у ПАТ «Банк Михайлівський» - №7701 (а.с.11-12).

Відповідно до п. 8.3 договору №980-019-000218004 від 07.04.2016 сторони підтверджують, що даний договір є договором позики та регулює відносини сторін, що пов'язані з наданням позики стороною - 1 стороні - 2 у сумі, на строк та у порядку, передбаченому договором, в зв'язку з чим взаємовідносини сторін за цим договором регулюються ст. 1046-1053 Цивільного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами, що встановлюють правила та вимоги до договорів позики (а.с.12).

07.04.2018 позивачем було внесено на рахунок ТОВ «Кредитно - інвестиційний центр» кошти в сумі 41 000,00грн., що підтверджується копією квитанції від 07.04.2016 (а.с.13).

19.05.2016 ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» здійснило, зокрема, повернення коштів у безготівковій формі на поточний рахунок позивачки №7701, відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський», в сумі 41000грн. з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором №980-019-000218004 від 07.04.2016 року», що підтверджується випискою банківської установи по особовим рахункам з 19.05.2016 по 31.10.2016 (а.с.24,25) та довідкою від 22.08.2018 (а.с.15).

В подальшому, на підставі рішення правління Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно. У зв'язку з цим розпочались виплати гарантованої суми вкладникам, але позивача не було включено до списків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач звернулася до ПАТ «Банк Михайлівський» із заявою від 17.08.2018, в якій просила включити дані про неї та її особовий рахунок до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та виплати гарантовану суму відшкодування коштів у розмірі 41000,00грн., оскільки вважала, що вона прирівняна до вкладника, який має право на відшкодування коштів відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с.14).

На вказане звернення позивач від ПАТ «Банк Михайлівський» отримала відповідь, викладену в листі від 22.08.2018 №3Г1(К)/3448 (а.с.15).

Так, зокрема, позивача повідомлено про те, що зарахування коштів 19.05.2016 року на рахунок №7701 з рахунку №3701 ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» є нікчемним правочином в силу ст.215 Цивільного кодексу України та пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також було повідомлено, що в зв'язку з тим, що зарахування коштів, що мало місце 19.05.2016 року, є нікчемним правочином, право власності на такі кошти у позивача не виникає, а отже подальше здійснення будь-яких дій по розпорядженню коштами, що належить ПАТ «Банк Михайлівський» також є нікчемними, та на підставі ст.216 Цивільного кодексу України сума коштів у розмірі 41000,00грн. має бути повернута ПАТ «Банк Михайлівський».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до п.п.3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Отже, суд зазначає, що кошти, які надійшли від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на поточний рахунок позивача, у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є вкладом.

Згідно ч.1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Частиною 2 статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема: перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

За приписами ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Так, Тимчасовою адміністрацією ПАТ «Банк Михайлівський» було складено Акт №3 від 01.06.2016 про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності (а.с.35-38). В ході даної перевірки було встановлено, що 19.05.2016 Банком виконано платіжні документи ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» з перерахування коштів на рахунки 2445 фізичних осіб у сумі 206 980 863,90грн., при цьому фінансових можливостей Товариства, зокрема залишку коштів, було недостатньо для проведення вищенаведених правочинів.

Відповідно до додатку 2 до Акту, встановлено перелік фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснені перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» (а.с.37-38), в тому числі і позивачу (а.с.39).

При цьому, згідно ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, серед іншого, з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Вказані підстави (п.п.7-9) були зазначені представником ПАТ «Банк Михайлівський» в якості обґрунтування повідомлення про нікчемність переказу коштів ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» ОСОБА_1 на її рахунок, відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський».

Разом з тим, жодна з підстав, вказаних у ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не має відношення до правочинів, вчинених ПАТ «Банк Михайлівський» у правовідносинах з позивачем (зокрема, й стосовно зарахування коштів на її рахунок у банку). Висновок щодо нікчемності саме договору, укладеного між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський», на переконання суду, не обґрунтований відповідачем ні доводами чи доказами.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про те, що договір укладений з пов'язаною особою, чи зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави; що внаслідок укладання договору банківського вкладу (депозиту) банк взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, або умови договору передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV (далі - Цивільний кодекс України) недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 Цивільного кодексу України «правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства» не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15. Верховним Судом також постановами від 10 травня 2018 році у справі № 826/20429/14, від 21 червня 2018 року у справі № 802/4016 та від 21 червня 2018 року у справі № 821/3601/15-а відмовлено у задоволенні заяви Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про перегляд рішень суду касаційної інстанції 2016 та 2017 року, якими було задоволено позови фізичних осіб у відносинах, що є аналогічними до відносин у справі №1840/3471/18.

За приписами ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Повернення ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» коштів на банківський рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський» здійснено 19.05.2016, що підтверджується довідкою про стан рахунку №7701 від 22.08.2018 №3Г1(К)/3448 (а.с.15), випискою з банку (а.с.25).

Отже, кошти на момент прийняття рішення про ліквідацію банку перебували на поточному рахунку позивача, відкритого у ПАТ «Банк Михайлівський».

Згідно п.6 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 4 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 5 до цього Положення.

Також, цим пунктом передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунки вкладника, які раніше не були включені до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, відповідачем у даній справі не доведена наявність підстав для не включення даних про рахунок позивача до переліку рахунків ПАТ «Банк Михайлівський», за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та така бездіяльність не відповідає критеріям правомірності ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі ст.ст. 19, 20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не має бюджетних асигнувань, а його кошти не включаються до коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Таким чином, відповідач по справі - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» є працівником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який є суб'єктом владних повноважень, однак відповідно до закону не має бюджетних асигнувань.

Враховуючи вказане положення, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суму судового збору в розмірі 704,80грн., сплаченого нею за подання позовної заяви згідно квитанції №0.0..1 (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (40000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (01032, м.Київ, бульвар Т.Шевченка, буд.35, ) про зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов'язати уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» включити дані про ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) №980-019-000002302 від 07.04.2016 та договору №980-019-000218004 "Суперкапітал" (інвестиційний) (з виплатою процентів щомісячно) від 07.04.2016 на суму 41 000,00 грн.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд.17, ) на користь ОСОБА_1 (40000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. вісімдесят коп.).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28.11.2018.

Суддя І.Г. Шевченко