Справа № 1740/2242/18
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2018 року м. Рівне №1740/2242/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ковальчук Г.М та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Рівненській області від 11.06.2018 № та №.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем необґрунтовано, у зв'язку із невірним застосуванням норм податкового права, а тому підлягають скасуванню як протиправні. Зокрема вказує, що відповідачем за результатами порівняльного аналізу відомостей, наявних у документах, поданих до митного оформлення товару та відомостей, отриманих від офіційного представника виробника Renault в Україні АТ "Рено Україна", встановлено невідповідність відомостей щодо дати першої реєстрації імпортованого громадянином України ОСОБА_2 транспортного засобу за МД №204050001/2015/006663 від 12.06.2015, які впливають на розрахунок митних платежів, а саме: транспортний засіб "RENAULT", модель "МАSTER 2.5 DCI", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_3, на дату перетину митного кордону України та оформлення митної декларації був у використанні більше 8 років. У зв'язку із таким обставинами, оскільки початок використання (дата першої реєстрації) транспортного засобу визначений з 18.05.2007, відповідач вважав, що на момент митного оформлення даного автомобіля згідно із пп.215.3.5 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України необхідно застосовувати коефіцієнт 50 до ставки акцизного податку. Проте, на переконання позивача, офіційною документально підтвердженою інформацією щодо дати першого допуску транспортного засобу до експлуатації (первинної реєстрації) є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль. За таких обставин, просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою суду від 28.08.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче засідання у справі призначено на 24.09.2018 о 14:30 год.

Позиція відповідача щодо позову викладена у відзиві на позовну заяву від 24.09.2018, відповідно до змісту якого він заперечує проти задоволення позову. На обґрунтування зазначає, що за результатами аналізу електронної копії митної декларації та інформації, що стосується товару, митне оформлення якого завершено, отриманої від імпортера автомобілів Renault в Україні АТ "Рено Україна" щодо надання інформації про характеристики автомобіля, ввезеного на митну територію України в адресу громадянина України ОСОБА_2 марки "RENAULT" модель "MASTER 2.5 DCI" ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_3 на підставі митної декларації типу ІМ40ДЕ від 12.06.2015 №204050001/2015/006663, встановлено розбіжності щодо бази оподаткування транспортного засобу. Зокрема, відповідно до листа АТ "Рено Україна" від 15.01.2016 датою виготовлення імпортовано позивачем транспортного засобу є 25.07.2006, датою продажу клієнту - 18.05.2007. Водночас, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 03.02.2015, поданому до митного оформлення, дата первинної реєстрації автомобіля визначена як - 18.06.2007. Таким чином, було встановлено, що строк експлуатації транспортного засобу на момент його ввезення на митну територію України становив понад 8 років, що слугувало підставою для висновків про заниження позивачем ставки акцизного податку і, як наслідок, бази оподаткування ПДВ. На підставі викладеного сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову повністю (а.с.33-34).

В підготовчому засіданні 24.09.2018 оголошено перерву до 17.10.2018 14:30 год.

Ухвалою суду від 17.10.2018 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 26.10.2018 до 14:30 год.

Ухвалою суду від 26.10.2018 закрито підготовче провадження у справі. Призначено судовий розгляд адміністративної справи по суті на 26.11.2018 о 10:15 год.

В судовому засіданні 26.11.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання 26.11.2018 представник відповідача не прибув. Про дату, місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 12.06.2015 №204050001/2015/006663 ввезено на митну територію України вантажний автомобіль марки "RENAULT" модель "MASTER 2.5 DCI" ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_3, загальна кількість місць, включаючи місце водія - 3, призначений для використання по дорогах загального користування (для перевезення вантажів), номер (маркування) двигуна - G9U, двигун дизельний, робочий об'єм циліндрів - 2464 куб. см., вантажопідйомність - 1,146 т, маса в разі максимального завантаження - 3,300 т, що був у використанні, колісна формула - 4х2, тип кузова - фургон, наявна стаціонарна перегородка між кабіною водія та вантажним відділенням, відсутні вікна в бокових панелях, відсутні доступні отвори для кріплення сидінь та встановлення пристроїв безпеки, відсутні в задній частині кузова декоративне оздоблення та ознаки комфорту, календарний рік виготовлення - 2007, модельний рік виготовлення - 2007, не виготовлений на базі кузова легкового автомобіля (а.с.25-26, 59-60, 87; далі - МД).

Вказану МД від 12.06.2015 №204050001/2015/006663 для проведення митного оформлення було подано на Рівненську митницю ДФС декларантом ПП "А-2" ОСОБА_3, на підставі договору про здійснення декларування вантажів фізичних осіб від 04.06.2015 №42В.

До митного оформлення МД декларантом було подано:

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №204050001/2015/006014 від 04.06.2015 з додатковим аркушем;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 03.02.2015;

- рахунок-фактура (інвойс) №0029/0615 від 03.06.2015;

- договір про надання послуг митного брокера №42В від 04.06.2015;

- інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №3105 від 03.06.2015;

- акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 07.02.2017; сертифікат відповідності від 02.02.2017 UA1.193.0031691-15.

Листом від 15.01.2016 за вих. №7 АТ "Рено Україна" повідомлено відповідача про те, що АТ "Рено Україна" не має інформації щодо дати першої реєстрації автомобілів. Дана інформація може бути доступною у відповідних державних органах реєстрації країни, в якій автомобіль було продано вперше. Вказано, що АТ "Рено Україна" здійснює продаж автомобілів Renault на території України відповідно до Угоди про імпорт №121205/01, яка набрала чинності 12.12.2005, з компанією "Рено с.а.с", юридичною особою за законодавством Франції. При цьому повідомлено, що 100% акцій у статутному капіталі АТ "Рено Україна" володіє компанія "Рено с.а.с" (а.с.38).

До вказаного листа долучено інформацію відповідно до якої дата виготовлення автомобіля марки "RENAULT", модель "MASTER 2.5 DCI", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_3 - 25.07.2006, дата продажу клієнту - 18.05.2007 (а.с.37).

Відповідно до листа від 01.02.2016 за вих.№19 АТ "Рено Україна" повідомлено відповідача про те, що "дата продажу клієнту" автомобіля означає дату, у яку дилером була внесена інформація про продаж автомобіля до електронної бази Renault. При цьому, зазначено, що дата початку використання клієнтом автомобіля може не співпадати з вищезгаданою датою, оскільки фактична передача автомобіля клієнту може бути пізніше "дати продажу клієнту", а почати використовувати автомобіль клієнт може і не одразу після його придбання та отримання (а.с.38).

07.06.2018 посадовою особою Головного управління ДФС у Рівненській області, на підставі наказу №1636 від 05.06.2018 проведено документальну невиїзну перевірку дотримання громадянином ОСОБА_2 вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації від 12.06.2015 №204050001/2015/00663, за результатами якої складено акт № 1496/17-00-13-05/НОМЕР_1 від 08.06.2018 (а.с.14-19; далі - Акт перевірки).

Відповідно до змісту Акта перевірки, за результатами порівняльного аналізу відомостей, наявних у документах, поданих до митного оформлення товару та відомостей, отриманих від офіційного представника виробника Renault в Україні АТ "Рено Україна", встановлено невідповідність відомостей щодо дати першої реєстрації імпортованого громадянином ОСОБА_2 транспортного засобу за МД №204050001/2015/006663 від 12.06.2015, які впливають на розрахунок митних платежів, а саме: транспортний засіб "RENAULT", модель "MASTER 2.5 DCI", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_3, на дату перетину митного кордону України та оформлення митної декларації був у використанні більше 8 років.

Вказано про те, що подання недостовірної інформації стосовно дати першої реєстрації транспортного засобу, який переміщений на митну територію України, на підставі документально підтверджених відомостей, що надійшли від імпортера автомобілів Renault в Україні АТ "Рено Україна", які мають значення для оподаткування при ввезенні товарів на митну територію України, які відрізняються від задекларованих за МД ІМ40ДЕ від 12.06.2015 за №204050001/2015/006663, призвело до застосування невірного коефіцієнта до ставки акцизного податку при митному оформленні транспортного засобу марки "RENAULT", модель "MASTER 2.5 DCI", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_3.

Встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов'язань по сплаті митних платежів на загальну суму 13966,78 грн., в тому числі: акцизний податок на суму 11638,99 грн., податок на додану вартість на суму 2327,79 (а.с.17-18).

На підставі висновків Акта перевірки 11.06.2018 контролюючим органом було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання ОСОБА_2 з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів в загальному розмірі 2909,74 грн., в т.ч. за податковим зобов'язання в сумі 2327,79 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 581,95 грн. (а.с.11);

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання ОСОБА_2 з акцизного податку з товарів (транспортні засоби, крім мотоциклів і велосипедів), ввезених на митну територію України фізичними особами в загальному розмірі 14548,74 грн., в т.ч. за податковим зобов'язання в сумі 11638,99 грн., штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 2909,75 грн. (а.с.12).

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до Державної фіскальної служби України з відповідною скаргою, за результатами розгляду якої 10.08.2018 прийнято рішення №11916/26/99-99-11-03-03-25, яким податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення (а.с.21-24).

За таких обставин, вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Частиною 1 ст. 50 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 1 ст.54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч.5 ст.54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до приписів п.7 ч.1 ст. 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Частиною 6 ст. 265 МК України передбачено, що декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Частиною 1 ст. 266 Митного кодексу України передбачено, що декларант зобов'язаний, зокрема, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу (пункт 4); у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів (пункт 5).

Згідно із ч.1 ст.293 Митного кодексу України особою, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, є декларант.

Визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до приписів п.180.1 ст.180 ПК України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є, зокрема, будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України.

Пунктом 190.1 ст.190 ПК України визначено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Згідно з п. 206.1 ст. 206 ПК України під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Відповідно до абз.5 п.215.1 ст.215 ПК України до підакцизних товарів належать, автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів.

Пунктом 215.2 ст. 215 ПК України передбачено, що ставки податку встановлюються цією статтею і є єдиними на всій території України.

Згідно з положеннями пп.215.3.5-2 п.215.3 ст.215 ПК України акцизний податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: моторні транспортні засоби для перевезення вантажів, що використовувалися з кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_2 за ставкою податку у твердій сумі з одиниці реалізованого товару (продукції) (специфічні) 0,02 євро за 1 куб. см. об'єму циліндрів двигуна.

Ставки податку для транспортних засобів, що відповідають коду 8704 згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років з коефіцієнтом 40 для автомобілів, що використовувалися понад 8 років з коефіцієнтом - 50.

Отже, визначення строку перебування транспортного засобу у використанні істотно впливає на його оподаткування та тягне за собою зменшення нарахувань відповідно до п.185.1 ст.185, п.190.1 ст.190 ПК України.

Відповідно до пп.14.1.251 п.14.1 ст.14 ПК України транспортні засоби, що використовувалися, - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Пунктом 7 розділу I Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України №1118 від 17.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за №1428/11708 (далі - Правила, у редакції наказу №229 від 17.03.2008), власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності). У випадках необхідності вирішення питань щодо визначення року виготовлення ТЗ, класифікації ТЗ згідно з УКТЗЕД, митної вартості або порушення справи про порушення митних правил посадова особа митного органу може вимагати деякі чи всі з перелічених документів: митні документи країни придбання ТЗ; сервісну книжку; експертний висновок; фотографії; технічну документацію.

Згідно з абз. 9 п. 8 цього ж розділу Правил, датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

За правилами абз.10-12 п.8 Правил, у разі відсутності даних про дату першої реєстрації, коли модельний чи календарний рік виготовлення ТЗ, зазначений в ідентифікаційному номері, збігається з роком початку його експлуатації, датою виготовлення вважати 1 січня року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ.

Якщо встановлений за ідентифікаційним номером модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, й перевищує його, датою виготовлення вважати 1 липня зазначеного в реєстраційних документах року.

Якщо встановлений за ідентифікаційним номером календарний або модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, і є меншим за нього, датою виготовлення вважати 1 січня календарного року, зазначеного в ідентифікаційному номері.

Вимогами абз.15 п.8 Правил встановлено, що датою початку користування ТЗ, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, уважається дата першої реєстрації ТЗ, визначена в реєстраційних документах, які видані вповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці ТЗ на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації ТЗ датою початку користування вважати перший день першого місяця року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ, а за відсутності в ідентифікаційному номері року виготовлення - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Як встановлено судом, 12.06.2015 позивачем для митного оформлення автомобіля марки "RENAULT", модель "MASTER 2.5 DCI", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_3, бувшого у використанні, до митного оформлення за МД №204050001/2015/006663 через декларанта було подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 03.02.2015, за даними якого, датою першої реєстрації ТЗ зазначено - 18.06.2007 (а.с.36).

Водночас, з наданого Територіальним сервісним центром 5641 РСЦ МВС у Рівненській області та дослідженого судом оригіналу та копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 03.02.2015, судом встановлено, що датою першої реєстрації автомобіля з ідентифікаційним номером НОМЕР_3 є 18.05.2007 (а.с. 62, 88).

Доказів на спростування вказаної інформації стороною позивача надано не було.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що чинними реєстраційними документами, на підставі яких здійснювалося митне оформлення автомобіля підтверджується, що датою першої постановки на облік, а відповідно і датою початку експлуатації ввезеного транспортного засобу є саме 18.05.2007.

Відповідно, з урахуванням дати його ввезення на митну територію України, строк експлуатації автомобіля марки "RENAULT", модель "MASTER 2.5 DCI", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_3 складав більше 8 років.

Водночас суд зазначає, що лист імпортера автомобілів Renault в Україні АТ "Рено Україна" №7 від 15.01.2016 про те, що згідно з даними, які містяться у інформаційній системі виробника, дата виготовлення вказаного автомобіля - 25.07.2006, дата продажу клієнту - 18.05.2007 не може слугувати самостійною підставою для проведення перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки дана інформація є спеціалізованою інформацією системи з обмеженим доступом для користування офіційними дилерами.

Проте, враховуючи документальне підтвердження офіційними документами, викладеної у листі АТ "Рено Україна" від 15.01.2016 за №7 інформації щодо дати продажу транспортного засобу клієнту (18.05.2007), на яку посилається відповідач, суд вважає, що доказами у справі в їх сукупності повністю спростовуються відомості, що містяться у наданих платником податків документах щодо дати першої реєстрації ТЗ як 18.06.2007, а не реальної дати - 18.05.2007.

Згідно з ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в порядку статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (вул. Відінська,12, м. Рівне, 33023, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.06.2018 № та №, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 грудня 2018 року.

Суддя Борискін С.А.