Справа № 817/2258/16
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1570/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року, головуючий суддя Жуковська Л.А., ухвалене у м. Львові, повний текст якого складено 15.03.2018 року, у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року позивач ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1, в якому просила стягнути кошти платника податків, який має податковий борг, на суму податкового боргу 251 397,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що заборгованість по податку на доходи фізичних осіб виникла на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи № від 29.04.2016 року у розмірі 127,31 грн. та податкової декларації про майновий стан і доходи № від 07.07.2016 року у розмірі 193 182, 53 грн., також заборгованість по військовому збору виникла на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи № від 29.04.2016 року у розмірі 32,92 грн. та податкової декларації про майновий стан і доходи № від 07.07.2016 року у розмірі 58 054,24 грн. Крім цього, зазначала, що платнику було виставлено податкову вимогу форми «Ф» №246-17 від 04.05.2016 року, яку було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року адміністративний позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 (вул. С. Бандери 55, 3, м. Рівне, 33014, РНОКПП НОМЕР_1) податковий борг в сумі 251 397 (двісті п»ятдесят одна тисяча триста дев»яносто сім) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що станом на 04.05.2016 року у нього не міг виникнути податковий борг зі сплати податкового зобов»язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які сплачуються з доходів отриманих у 2015 році.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, за даними обліку позивача за позивачем рахується заборгованістю в сумі 251 397,00 грн. зі сплати податку на доходи фізичних осіб та по військовому збору.

З метою погашення податкового боргу Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області було сформовано та надіслано ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» від 04.05.2016 року №246-17 (а.с. 8).

Дані обставини також підтверджуються наступними документами: розрахунком суми податкового боргу від 23.11.2016 року №14870/17-1 (а.с. 3), витягом з картки особового рахунку платника податків (а.с. 4-7), податковою декларацією про майновий стан і доходи від 29.04.2016 року № (а.с. 9), податковою декларацією про майновий стан і доходи від 07.07.2016 року № (а.с. 10).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як суб»єкт владних повноважень повністю обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його вимоги..

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов»язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов»язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов»язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі ст. 92 Основного Закону виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

ПК України регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначається вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов»язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов»язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст. 16 ПК України платники податків зобов»язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об»єкти оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов»язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг сума грошового зобов»язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов»язання.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов»язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов»язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов»язаний самостійно сплатити суму податкового зобов»язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено пунктами 59.1, 59.5 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов»язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п.п. 20.1.18, п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Так, як видно з матеріалів справи, позивачем було оскаржено податкову вимогу щодо сплати податкового боргу.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 06.07.2017 року у справі №817/185/17, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Таким чином, щодо правомірності нарахування податкового боргу та виставлення податкової вимоги адміністративним судом вже було надано оцінку.

Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Пунктом 95.1 ст. 95 ПК України визначено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пунктів 95.2 - 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

З огляду на викладене, оскільки за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 251 397,00 грн., а суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт погашення цього податкового боргу, то суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що такий борг підлягає стягненню на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року у справі №817/2258/16 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст постанови складено 30.11.2018 року.