Справа № 500/2599/18
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/2599/18

03 грудня 2018 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2018 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови № ТР1013/759/2АВ/СПТД-ФС від 16.08.2018.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 27.12.2018.

Водночас, разом із позовною заявою позивач 29.11.2018 подав до суду заяву про забезпечення позову від 26.11.2018 шляхом зупинення дії постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ТР1013/759/2АВ/СПТД-ФС від 16.08.2018.

В обґрунтування зазначеної заяви позивач посилається на те, що предметом розгляду у справі № 500/2599/18 є визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ТР1013/759/2АВ/СПТД-ФС від 16.08.2018. Однак, оскаржена постанова пред'явлена відповідачем до примусового виконання. На підставі чого, 26.10.2018 головним державним виконавцем Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області Гуранською О.В. відкрито виконавче провадження ВП № 57524354 щодо примусового виконання постанови № ТР1013/759/2АВ/СПТД-ФС від 16.08.2018. Водночас, 26.10.2018 зазначеним головним державним виконавцем прийнято постанову ВП № 57524354 про стягнення виконавчого збору та постанову ВП № 57524354 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ФОП ОСОБА_1 з метою реального виконання позивачем виконавчого документа.

Таким чином, правомірність (неправомірність) прийняття оскарженої постанови Управлінням Держпраці у Тернопільській області буде встановлена лише судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду справи. При цьому, позивач вважає, що у разі встановлення протиправності оскарженої постанови і задоволення позовних вимог про її скасування, позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення у разі примусового виконання постанови № ТР1013/759/2АВ/СПТД-ФС від 16.08.2018.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Таким чином, розгляд заяви про забезпечення позову суд здійснив без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Як слідує з матеріалів справи, що предметом розгляду у справі № 500/2599/18 є визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ТР1013/759/2АВ/СПТД-ФС від 16.08.2018.

Водночас, відповідно до частини четвертої статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Суд встановив, що постанова Управління Держпраці у Тернопільській області про накладення уповноваженими посадовими особами № ТР1013/759/2АВ/СПТД-ФС від 16.08.2018 пред'явлена відповідачем до примусового виконання.

На підставі чого, 26.10.2018 головним державним виконавцем Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області Гуранською О.В. відкрито виконавче провадження ВП № 57524354 щодо примусового виконання постанови № ТР1013/759/2АВ/СПТД-ФС від 16.08.2018. Водночас, 26.10.2018 зазначеним головним державним виконавцем прийнято постанову ВП № 57524354 про стягнення виконавчого збору та постанову ВП № 57524354 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ФОП ОСОБА_1 з метою реального виконання позивачем виконавчого документа.

Таким чином, в межах виконавчого провадження ВП № 57524354 здійснюється примусове виконання постанови Управління Держпраці у Тернопільській області № ТР1013/759/2АВ/СПТД-ФС від 16.08.2018, яка є предметом судового оскарження у даній справі.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150,151 КАС України, які закріплюють підстави забезпечення позову, а також види забезпечення позову в адміністративному процесі.

Можливі ситуації, коли зволікання з вирішенням адміністративної справи може завдати непоправної шкоди позивачеві. У зв'язку з цим у адміністративному процесуальному законодавстві існує інститут забезпечення позову, що дає можливість суду до прийняття рішення у справі вжити заходів щодо забезпечення позовних вимог, зокрема, якщо внаслідок невжиття цих заходів захист прав особи стане утрудненим або неможливим.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина друга статті 150 КАС України).

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Таким чином, при розгляді та вирішенні даної заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Відповідно до пункту 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Пунктом 7 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. (частина п'ята статті 26 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 1404-VIII у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Таким чином, враховуючи те, що правомірність (неправомірність) прийняття оскарженої постанови Управлінням Держпраці у Тернопільській області буде встановлена лише судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду справи, а факт оскарження постанови № ТР1013/759/2АВ/СПТД-ФС від 16.08.2018 не зупинив її виконання, а також те, що на все майно боржника накладено арешт з метою реального виконання позивачем оскарженої постанови, суд дійшов висновку, що стягнення штрафу в примусовому порядку на підставі оскарженої постанови до прийняття судом рішення може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позовних вимог.

Наведене свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а відтак заяву про забезпечення позову слід задовольнити, вживши заходи забезпечення адміністративного позову до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 500/2599/18, оскільки невжиття їх може істотно ускладнити виконання рішення суду, або поновлення порушених прав і інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у спосіб обраний позивачем, у зв'язку з чим заяву позивача слід задовольнити.

Керуючись статтями 150-154, 156, 241, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову від 26.11.2018,- задовольнити.

Зупинити дію постанови Управління Держпраці у Тернопільській області (вул. Шпитальна, 7, м. Тернопіль, 46006, ) про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ТР1013/759/2АВ/СПТД-ФС від 16.08.2018 - до набрання законної сили рішенням суду у справі № 500/2599/18.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текс ухвали складено 03.12.2018.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

Копія вірна

Суддя Мірінович У.А.