Справа № 460/2623/18
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2018 року м. Рівне №460/2623/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду від Рівненського міського суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі відповідач). За змістом позовних вимог позивач просила:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні нарахування пенсії за віком;

зобов`язати відповідача призначити позивачу і в подальшому нараховувати пенсію за вислугою років починаючи з квітня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 14.08.2018 отримала від відповідача відповідь за №335/10 на звернення від 31.07.2018 щодо відмови у призначенні пенсії за віком. В своєму зверненні до органу Пенсійного фонду позивач ставила питання щодо зарахування поданих нею документів, а саме довідки №3 від 19.09.2014 про врахування в робочий стаж термін з 24 лютого 1988 року по 23 липня 1990 року (тобто 1 рік і 6 місяців) в зв`язку з неможливістю працевлаштуватися за спеціальністю, оскільки знаходилася в місцевості за місцем проходження служби її чоловіка ст. прапорщика ОСОБА_2 . Вказала, що відповідач неправомірно відмовив в зарахуванні вказаного терміну в трудовий стаж з посиланням на те, що в наданій довідці №3 від 19.09.2017 не зазначена спеціальність та не представлені документи про освіту. Позивач вважає, що дана підстава не може бути причиною відмови, оскільки більшість місць роботи за кордоном, де її чоловік разом з сім`єю проходив службу, не залежало від її освітнього рівня.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у здійсненні нарахування їй пенсії за віком, позивач звернулась до адміністративного суду

Ухвалою суду від 19.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, подавши відзив на позовну заяву (а.с.29-31), в обґрунтування якого зазначив, що у п.4 прохальної частини позовної заяви позивач просить зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 і в подальшому нараховувати пенсію за вислугою років починаючи з квітня 2018 року, хоча позивач за призначенням пенсії за вислугою років не зверталась. Також вимога щодо призначення пенсії з квітня 2018 року є нечіткою, оскільки не визначена дата з якої необхідно здійснити призначення пенсії. Зазначив, що 13.07.2018 на адресу управління надійшло письмове звернення позивача від 12.07.2018 щодо визначення права на призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу, як дружині військовослужбовця, періоду проживання з чоловіком в місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю. Проте, до звернення позивача довідка від 19.09.2014 №3 та будь-які інші документи, що могли підтвердити вік, стаж та заробітну плату ОСОБА_1 , долучені не були. 17.07.2018 відповідь на вказане звернення із вичерпними роз`ясненнями про порядок та умови призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" було отримане позивачем власноруч в управлінні.

Також відповідач вказав, що на заяву позивача від 31.07.2018 стосовно призначення пенсії за віком та з проханням повідомити про причини відмови зарахування до стажу періоду з 24.05.1988 по 23.07.1990, відповідач надав відповідь від 14.09.2018. Зазначив, що згідно з відомостями довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.09.2014 №3, виданої на ім`я старшого прапорщика ОСОБА_2 , який проходив дійсну військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 з 09.02.1988 по 25.10.1991, ОСОБА_3 , як його дружина, яка проживала разом із ним, у період з 24.02.1988 по 23.07.1990 не працювала у зв`язку з неможливістю працевлаштуватися за спеціальністю. При цьому, спеціальність позивача у довідці не зазначена та документів про освіту до управління позивачем представлено не було.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що період проживання позивача з чоловіком- військовослужбовцем з 24.02.1988 по 23.07.1990 не відноситься до періодів проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, тому відповідно не може бути зарахований до страхового стажу для обчислення пенсії.

Також відповідач вказав, що згідно з наданими копіями документів, зокрема, на підставі відомостей трудової книжки, свідоцтв про народження дітей та з 01.01.2004 даних, які містяться в системі персоніфікованого обліку, розраховано загальний страховий стаж позивача, який склав 23 роки 7 місяців 26 днів. Відповідач зазначив, що страховий стаж позивача пораховано по 30.06.2018, однак якщо ОСОБА_1 просить призначити пенсію за віком з квітня 2018 року, то стаж буде пораховано по 31.03.2018 і відповідно становитиме 23 роки 4 місяці 26 днів. Відповідач повідомив, що частина періоду з 24.02.1988 по 31.07.1989 протягом часу перебування у відпустці по догляду за дітьми до досягнення 3-річного віку загалом 1 рік 5 місяців 8 днів зараховується ним до страхового стажу позивача, а відтак існує лише спір щодо зарахування періоду проживання з чоловіком в місцевості, де була відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю, з 01.08.1989 по 23.07.1990.

Відтак, просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

У зв`язку з відпусткою головуючого судді рішення у справі ухвалене 26.11.2018.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позов, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, урахуванням такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 31.07.2018 звернулася до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою в порядку Закону України "Про звернення громадян", в якій повідомила, що 17.07.2018 вона отримала відповідь за №309/10 на звернення від 12.07.2018 щодо призначення пенсії за віком. Вказала, що у відповіді Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області не послалось на жодну норму законодавства України, яка б забороняла враховувати до страхового стажу період з 24.02.1988 по 23.07.1990 перебування в місцевості за місцем проходження служби чоловіка ст. прапорщика ОСОБА_2 у зв`язку з неможливістю працевлаштуватися за спеціальністю, та не прийняло довідку №3 від 19.09.2014. Відтак, просила повторно надати вичерпну відповідь про причини відмови у зарахуванні до її стажу періоду з 24.02.1988 по 23.07.1990 у зв`язку з неможливістю працевлаштуватися за спеціальністю (а.с.11).

Листом Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 14.08.2018 за №335/10 за результатами розгляду звернення стосовно призначення пенсії за віком позивача повідомлено, що період проживання дружин військовослужбовців, звільнених з дійсної військової служби до 01 січня 1990 року, період проживання з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які видаються військовими комісаріатами. Надана позивачем довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.09.2014 №3, видана на ім`я старшого прапорщика ОСОБА_2 , не містить спеціальність ОСОБА_1 , а документів про освіту до управління позивачем представлено не було. Враховуючи наведене, відповідач вказав на відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду з 24.02.1988 по 23.07.1990 згідно з вказаною довідкою від 19.09.2014 №3.

Також відповідач повідомив, що ним розрахований загальний страховий стаж ОСОБА_1 , до якого зараховано період з 24.02.1988 по 31.07.1989 як час догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Враховуючи наведене, загальний страховий стаж ОСОБА_1 склав 23 роки 7 місяців 24 дні, чого згідно з вимогами чинного законодавства недостатньо для призначення пенсії за віком (а.с.12-14).

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача в частині відмови у зарахуванні до загального страхового стажу періоду з 24.02.1988 по 23.07.1990 та у відмові призначити пенсію за віком, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Оцінюючи правомірність поведінки відповідача у спірних правовідносинах, суд враховує таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Частиною третьою статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується також період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд встановив, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 Серія НОМЕР_2 , дата заповнення 05.10.1977, відсутні відомості щодо працевлаштування позивача в період з 24.02.1988 по 23.07.1990 (а.с.7-9).

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 13 Порядку №637 період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток №4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військово-навчальних (навчальних) закладів, підприємств, установ і організацій в порядку, що визначається Міноборони. При цьому для дружин військовослужбовців, звільнених з дійсної військової служби до 1 січня 1990 р., період проживання з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які видаються військовими комісаріатами.

Суд встановив, що відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.09.2014 №3 за підписом військового комісара полковника ОСОБА_4 , старший прапорщик ОСОБА_2 проходиив дійсну військову службу в військовій частині польова пошта НОМЕР_1 з 09.02.1988 по 25.10.1991. Разом з ОСОБА_2 проживала дружина ОСОБА_1 , яка мала спеціальність і не працювала з 24.02.1988 по 23.07.1990 у зв`язку з неможливістю працевлаштуватися за даною спеціальністю. Підстава: особово-пенсійна справа ХГ-12315, копія трудової книжки, копія свідоцтва про одруження, копія диплома. Довідка видана для подання в Пенсійний фонд (а.с.15).

Відомості щодо спеціальності ОСОБА_1 у зазначеній довідці відсутні.

Разом з тим, суд зазначає, що визначальною умовою для врахування спірного періоду до страхового стажу є підтвердження у встановленому порядку відомостей щодо неможливості працевлаштуватися дружині військовослужбовця за спеціальністю, а не безпосередньо наявність певної спеціальності.

При цьому, однією з підстав для видачі вищевказаної довідки військового комісаріату був, серед іншого, також диплом ОСОБА_1 .

Суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо обов`язку позивача надати до органу Пенсійного фонду диплом про освіту для підтвердження спірного періоду стажу, позаяк такої вимоги чинним законодавством не встановлено.

Таким чином, незазначення спеціальності позивача в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.09.2014 №3 не спростовує факту неможливості працевлаштування ОСОБА_1 за спеціальністю, що підтверджено самою довідкою.

Відтак, суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи відповідача щодо відсутності підстав для врахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду проживання з чоловіком в місцевості, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, з 24.02.1988 по 23.07.1990.

При цьому суд враховує, що відповідач не заперечив можливості зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 24.02.1988 по 31.07.1989.

Таким чином, спірний період, який відповідач відмовляється враховувати до загального страхового стажу позивача, є період проживання ОСОБА_1 з чоловіком в місцевості, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, з 01.08.1989 по 23.07.1990.

За наведених обставин, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, не зарахувавши ОСОБА_1 до її страхового стажу періоду проживання з чоловіком в місцевості, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, з 01.08.1989 по 23.07.1990..

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у здійсненні нарахування пенсії за віком та зобов`язання призначити позивачу і в подальшому нараховувати пенсію за вислугою років, починаючи з квітня 2018 року, суд враховує таке.

Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Спосіб захисту порушеного права має бути реальним та ефективним. При цьому, за певних обставин, незважаючи на те, що вирішення питання про призначення пенсії є дискреційними повноваженнями органів Пенсійного Фонду України, суд може ухвалити рішення, яким зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення на користь позивача.

В той же час, зобов`язання відповідача прийняти певне рішення на користь позивача може мати місце у випадку, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на свій розсуд.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Суд враховує, що за обставинами справи відповідачем не вирішувались питання, які віднесенні до його дискреційних повноважень, щодо призначення позивачу пенсії, та які підлягають з`ясуванню при розгляді заяви про призначення пенсії. Зокрема, з наданих відповідачем доказів встановлено недостатність у позивача страхового стажу для призначення пенсії за віком, навіть за умови врахування спірного періоду страхового стажу. Будь-які докази, які спростовували б зазначені обставини, та підтверджували наявність у позивача страхового стажу, достатнього для призначення пенсії за віком, позивачем до справи не надані, а судом не встановлені.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності щодо відмови у здійсненні нарахування пенсії за віком та зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу пенсії, а тому в позові в зазначеній частині вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує при вирішенні даного спору правові висновки Верховного Суду у постанові від 26.06.2018 у справі №211/5254/16-а (2-а/211/138/16).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення прав, свобод та інтересів позивача, порушених відповідачем відмовою у зарахуванні спірного періоду страхового стажу, є зобов`язання Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.3) суд присуджує на користь позивача відповідно до ст. 139 КАС України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул. Яворницького, 34, м. Рівне, 33001, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду проживання з чоловіком в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, з 01.08.1989 по 23.07.1990.

Зобов`язати Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльності Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови у здійсненні нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов`язання призначити і в подальшому нараховувати пенсію, починаючи з квітня 2018 року, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 302 (триста дві гривні) 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26 листопада 2018 року.

Суддя Дорошенко Н.О.