Справа № 560/3673/18
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3673/18
РІШЕННЯ
іменем України

05 грудня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить:

- визнати неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 26 вересня 2017 року включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 26 вересня 2017 року включно.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходив військову службу в Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2017 року № 81 (по строковій частині) старшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира інженерно-технічної роти з озброєння групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 12 вересня 2017 року № 134 з військової служби у запас за підпунктом "а" відповідно частини 6 статті 26 з урахуванням підпункту "ї" пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням контракту).

Вважати таким, що справи та посаду здав 26 вересня 2017 року, та з 26 вересня 2017 року виключити зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення.

Позивач стверджує, що нарахування та виплата грошового забезпечення проводилося відповідачем не в повному обсязі, зокрема, за період проходження служби з 01.01.2016 року по день виключення зі списків особового складу, індексація грошового забезпечення йому не виплачувалась.

Вказав, що звертався до військової частини з приводу врегулювання питання виплати індексації грошового забезпечення.

Відповідач листом від 19.10.2018 року повідомив йому, що протягом 2016-2017 років за фондом грошового забезпечення військової частини, затвердженим вищим розпорядником бюджетних коштів, видатки на виплату індексації грошового забезпечення передбачено не було, а тому індексація за період з 01 січня 2016 року по 26 вересня 2017 року (момент звільнення з військової служби) йому не виплачувалась. Вважаючи дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

04 грудня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що військова частина НОМЕР_1 не визнає позовних вимог та вважає їх безпідставними, а тому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Така позиція відповідача обгрунтована тим, що відповідно пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, виплата сум індексації здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню. Проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. Натомість, протягом 2016-2017 років за фондом грошового забезпечення військової частини, затвердженим вищим розпорядником бюджетних коштів, видатки на виплату індексації грошового забезпечення не було передбачено. Окрім того, Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, не передбачає механізму виплати сум індексації у поточному році за минулі роки. Враховуючи вищезазначене, представник відповідача зауважує, що у зв`язку з відсутністю фінансування, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_1 не проводились.

Також у відзиві на позовну заяву, відповідач звертає увагу суд на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду, оскільки з військової служби ОСОБА_1 було звільнено 26 вересня 2017 року, натомість до суду він звернувся 07 листопада 2018 року.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді заступника командира інженерно-технічної роти з озброєння групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 21.04.2016 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2017 року № 81 (по строковій частині) старшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира інженерно-технічної роти з озброєння групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 12 вересня 2017 року № 134 з військової служби у запас за підпунктом "а" відповідно частини 6 статті 26 з урахуванням підпункту "ї" пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням контракту), вважати таким, що справи та посаду здав 26 вересня 2017 року, та з 26 вересня 2017 року виключити зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення.

На підставі наявних у матеріалах довідок від 11.06.2018 року № 1142 та від 22.10.2018 року № 3341 судом встановлено, що індексація грошового забезпечення виплачувалась ОСОБА_1 по грудень 2015 року включно, в подальшому, з 01.01.2016 року по 26.09.2017 року індексація позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

26 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із відповідною заявою, в якій просив його повідомити його розмір нарахованої та фактично виплаченої йому індексації грошового забезпечення по день звільнення зі служби, також просив повідомити про розмір не нарахованої та не виплаченої індексації грошового забезпечення по день звільнення з військової служби, вказавши причини непроведення індексації.

На вказану заяву позивача, відповідач надав відповідь від 19.10.2018 року № 9372, в якій зазначив, що відповідно до п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. Крім того, з 01.01.2016 року грошове забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України відповідно до протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 року № 3 було значно збільшено за рахунок збільшення розмірів їх преміювання. Протягом 2016-2018 років за фондом грошового забезпечення військової частини, затвердженого вищим розпорядником бюджетних коштів, видатки на виплату індексації грошового забезпечення не були передбачено. Індексація за період з 01.01.2016 по момент звільнення позивача з військової служби 26.09.2017 року не нараховувалась і не виплачувалась.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Абзацом 2 частини 4статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Як встановлено в ході розгляду справи та підтверджено довідками від 11.06.2018 року № 1142 та від 22.10.2018 року № 3341, позивачу за період з 01.01.2016 року по 26.09.2017 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Відповідачем вказаний факт не заперечується. При цьому, обгрунтовуючи правомірність своїх дій відповідач посилається на відсутність коштів передбачених на виплату індексації грошового забезпечення.

З приводу наявності у позивача права на проведення індексації його доходів, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону України №1282-ХІІ, відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Статтею 5 Закону України № 1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до статті 9 Закону України № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно з статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік .

В контексті наведеного суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

З аналізу наведених вище нормативно-правових актів, вбачається що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Про те, як вже зазначалося, позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 26.09.2017 року.

При цьому, щодо посилань відповідача на відсутність протягом 2016 - 2018 років фінансових ресурсів для виплати індексації грошового забезпечення, як підставу для невиплати індексації грошового забезпечення позивачу, суд зазначає наступне.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Кечко проти України" зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, а тому суд критично ставиться до таких доводів відповідача.

З огляду на викладене, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у відповідача обов`язку щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу.

Суд також вважає безпідставними посилання відповідача на статтю 5 Закону, згідно з якою проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, оскільки будь-яких застережень щодо нездійснення в зв`язку з цим індексації з 01.01.2016 вказана норма не містить. Аналогічний висновок міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.05.2016 у справі № К/800/3206/16 (368/1047/15-а).

Суд зазначає, що позивач в період з 25.09.2001 року по 20.04.2016 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ).

Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03 лютого 2016 року № 43 старшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду заступника командира інженерно-технічної роти з озброєння групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 (військової частини - польова пошта НОМЕР_4 ).

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по строковій частині) від 18.04.2016 року № 85 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , техніка обслуги обслуговування авіаційного озброєння інженерно-авіаційної служби 1 авіаційної ескадрильї, призначеного наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03 лютого 2016 року № 43 на посаду заступника командира інженерно-технічної роти з озброєння групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 (військової частини - польова пошта НОМЕР_4 ), наказано з 20 квітня 2016 року виключити з котлового забезпечення по загальновійськовій нормі № 1 (пункт2а).

З 21.04.2016 року позивач почав проходити службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Таким чином, вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку, а тому дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення саме з 21.04.2016 року по 26.09.2017 року є протиправними.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки з військової служби його було звільнено 26.09.2017 року, натомість до суду він звернувся 07.11.2018 року, суд вважає їх необгрунтованим та не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідач стверджуючи про порушення позивачем строку на звернення до суду, обраховує початок такого строку з моменту звільнення позивача з військової служби. Однак, матеріали справи не містять жодного підтвердження тій обставині, що позивач в момент звільнення з військової служби був обізнаний про порушення свого права на виплату індексації грошового забезпечення.

В свою чергу, відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що процесуальне законодавство пов`язує початок строку на звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів не з моментом коли права особи були порушені, а з моментом, коли особи дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що про порушення свого права на виплату індексації грошового забезпечення він дізнався 29.10.2018 року, тобто з моменту отримання відповіді відповідача № 9372 від 19.10.2018 року на заяву позивача від 26.09.2018 року.

З огляду на те, що доказів протилежного відповідачем до суду не надано та враховуючи дату подання позовної заяви до суду (08 листопада 2018 року), суд приходить до висновку, що вимоги статті 122 КАС України щодо строку звернення до адміністративного суду позивачем порушені не були.

Окрім того суд зазначає, що тлумачення поняття "заробітна плата" надається статтею 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 року № 108/95-ВР, у відповідності до якої, такою вважається винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно п. 3.34 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5 грошове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, кримінально-виконавчої системи, податкової міліції України, державної пожежної охорони Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи не є заробітною платою, проте суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону, і відповідно до статті 1 Закону України "Про оплату праці" вважати в даній справі поняття грошове забезпечення аналогічним поняттю заробітної плати.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг.

Таким рішенням Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Оскільки судом застосовано аналогію закону, і поняття грошового забезпечення в даній справі є аналогічним поняттю заробітної плати, тому суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строку звернення з даним адміністративним позовом до суду.

На підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача в частині ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення в період з 21.04.2016 року по день виключення зі списків особового складу (26.09.2017 року) є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, керуючись повноваженнями, наданими частинами 2 статті 245 КАС України суд вважає за необхідне зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування і виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 21.04.2016 року по дату фактичного виключення зі списків особового складу, тобто по 26.09.2017 року.

Частинами 1,2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на відсутність документально-підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 21.04.2016 року по 26.09.2017 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 21.04.2016 року по 26.09.2017 року включно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 )

Головуючий суддя В.К. Блонський