Справа № 815/4789/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/4789/16

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О. О.,

- Єщенка О. В.,

за участю: секретар судового засідання - Ніцевич О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду, яку прийнято 02 червня 2017 року у складі суду судді: Марина П. П. за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, Одеської міської ради про скасування реєстрації декларації №ОД15 від 17.11.2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, Одеської міської ради про скасування реєстрації декларації №ОД15 від 17.11.2014 року та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 208 т.1), просить суд скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ОД15 зареєстровану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області 17.11.2014 року, щодо реконструкції квартири без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1, ІІ категорії складності.

Департамент комунальної власності Одеської міської ради в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 65386237 від 09.08.2016 р., квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 69,9 кв. м, житловою площею 38,5 кв. м, зареєстрована за ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 17.11.2014 р. серія та номер: ОД 15. ОСОБА_3 включені до загальної площі реконструйованої квартири № 22 нежитлові приміщення першого поверху площею 28,3 кв. м, які належать територіальній громаді міста Одеси та Департаментом ДАБІ в Одеській області неправомірно зареєстровано декларацію про готовність квартири АДРЕСА_1, загальною площею 69,9 кв. м, площею 69,9 кв.м, а отже реєстрація вказаної декларації підлягає скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2017 року вказаний адміністративний позов було задоволено в повному обсязі, скасовано реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ОД15 зареєстровану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області 17.11.2014 року, щодо реконструкції квартири без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1, ІІ категорії складності.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу, в якій апелянт посилаючись на те, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2017 року прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи, просить: скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2017 року по справі № 815/4789/16 за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, Одеської міської ради про скасування реєстрації декларації, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, Одеської міської ради про скасування реєстрації декларації, відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 28,3 кв. м розташоване за адресою: АДРЕСА_1, є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси згідно рішення Одеської обласної ради народних депутатів УРСР від 25.11.1991 р. "Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області", управління вказаним нежитловим приміщенням здійснює Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Відповідно до п. 2.1. Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013 року № 2752- VI, Департамент комунальної власності Одеської міської ради є правонаступником представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради і є виконавчим органом Одеської міської ради. Основним завданням Департаменту є управління комунальною власністю, забезпечення надходження коштів до бюджету міста за рахунок ефективного обліку, використання, збереження майна територіальної громади.

Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.11.2004 року №5315865, номер запису 582 в книзі 460пр-159, власником квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер 8166798 є ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу р.8-5329 від 22.11.2003 року (а.с.13 т.1).

Згідно з технічним паспортом вказаної квартири, її загальна площа складає 41,6 кв. м, житлова - 23,7 кв. м (а.с.20-22 т.1).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.04.2010 року, ОСОБА_3 стала спадкоємцем на зазначене у свідоцтві майно ОСОБА_4, а саме: вищенаведеної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 41,6 кв. м, в тому числі житловою - 23,7 кв. м (а.с.16 т.1).

Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26207102 від 25.05.2010 року, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1.

28.07.2016 року старшим інспектором відділу позивача проведено обстеження вказаного нерухомого майна та згідно Акту обстеження встановлено, що житлова квартира №22 розташована у внутрішньо дворовому правоворотньому флігелі 2-х поверхового дому на 1 поверсі загальною площею 69,9 кв. м зі слів сусідів площа якої збільшена за рахунок нежитлового підсобного приміщення, в якому раніше проживала пристаріла жінка та яку добудовувала мешкаючи в кв. 22 ОСОБА_3 Згідно відомостей державного реєстру майнових прав на нерухоме майно встановлено, що 25.05.2010 року вказана квартира загальною площею 41,6 кв. м зареєстрована за громадянкою ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, а 18.02.2016 року квартира №22 площею 69,9 кв. м зареєстрована за третьою особою на підставі декларації №ОД15 зареєстровану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області 17.11.2014 року та технічного паспорту 584пр-83-582 від 17.02.2016 року (а.с.26).

Згідно з матеріалами Реєстраційної справи №01, 23.02.2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом ОСОБА_5 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №28389543 від 23.02.2016 року про проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 на підставі заяви третьої особи та поданих документів, зокрема, декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція квартири за адресою АДРЕСА_1, ДК018-2000 1122.1, категорія складності ІІ», яка зареєстрована відповідачем - Департаментом ДАБІ в Одеській області 17.11.2014 року №ОД15 та технічного паспорту на квартиру (а.с.180-186 т.1).

Як вбачається з вищенаведеної декларації, загальна площа квартири склала 69,9 кв.м.

Позивач вважає незаконним включення третьою особою до загальної площі реконструйованої квартири №22 нежитлового приміщення першого поверху площею 28,3 кв. м, яке належить територіальній громаді м. Одеси та реєстрацію декларації вказаного об'єкту відповідачем, у зв'язку з чим ДКВ ОМР звернувся до суду із даним позовом.

За наслідками розгляду вказаного спору суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області при прийнятті оскаржуваного рішення щодо реєстрації декларації діяв не в межах повноважень та не у спосіб, встановлений чинним законодавством, а тому така декларація є протиправною та підлягає скасуванню. Позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Водночас за приписами п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до пп. 1.1, 1.2, 1.4 п. 1 Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі - Положення), Департамент комунальної власності одеської міської ради (далі - департамент) є виконавчим органом Одеської міської ради.

Департамент комунальної власності Одеської міської ради є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради.

Департамент наділяється міською радою повноваженнями щодо управління комунальною власністю територіальної громади міста. Визначення меж повноважень та умов їх здійснення регулюється зазначеним Положенням.

Департамент є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків згідно з чинним законодавством України, гербову печатку зі своїм найменуванням, штампи та бланки.

Відповідно до пп. 2.1 п. 2 вказаного Положення передбачено, що основним завданням Департаменту є реалізація місцевої політики у сфері управління комунальною власністю, забезпечення надходження коштів до бюджету міста за рахунок ефективного обліку, використання, збереження майна територіальної громади.

Згідно пп. 2.2.20 п. 2 Положення визначається, що Департамент комунальної власності одеської міської ради у встановленому порядку здійснює захист прав та інтереси територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради в судових органах з питань, що віднесені до компетенції Департаменту.

Відповідно до положень частини першої статті 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає, зокрема, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Отже, Департамент комунальної власності Одеської міської ради належить до системи органів місцевого самоврядування, діє як самостійне управління та реалізує, зокрема, повноваження у сфері архітектурно-будівельного контролю в інтересах територіальної громади м. Одеси.

У свою чергу, відповідно до частини четвертої статті 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

На цій підставі, можна дійти до висновку, що даний спір належить розглядати у порядку адміністративного судочинства, оскільки має всі ознаки публічно-правового спору, а саме: відповідачем виступає суб'єкт владних повноважень (ДАБІ України), оскаржувані рішення є результатом здійснення цим суб'єктом публічно-владних управлінських функцій; позов подано органом місцевого самоврядування, право якого на звернення до суду визначено статтею 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

З огляду на вищезазначене колегія суддів доходить до висновку про те, що Департамент комунальної власності Одеської міської ради має повноваження щодо звернення з адміністративним позовом для захисту прав та інтересів територіальної громади у межах його компетенції, до якої зокрема відноситься і збереження майна територіальної громади.

Дана позиція відповідає правовим висновкам Великої палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 813/2243/17.

Разом з тим, правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон №3038).

Статтею 26 Закону № 3038 передбачено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Частиною 3 ст. 37 Закону України №3038 визначено, що для отримання дозволу подається заява, до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію;

2) копія розпорядчого документа щодо комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду у разі здійснення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності (замість копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою);

3) проектна документація на будівництво, розроблена та затверджена в установленому законодавством порядку;

4) копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або згода його власника, засвідчена у встановленому законодавством порядку, на проведення будівельних робіт у разі здійснення реконструкції, реставрації чи капітального ремонту;

5) копії документів про призначення осіб, відповідальних за виконання будівельних робіт, та осіб, які здійснюють авторський і технічний нагляд;

6) інформація про ліцензію, що дає право на виконання будівельних робіт, та кваліфікаційні сертифікати.

Форма дозволу на виконання будівельних робіт, форма заяви, що подається для його отримання, форма відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт, порядок видачі та анулювання дозволу на виконання будівельних робіт визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 ст. 37 Закону України №3038 визначено, що відмова у видачі дозволу на виконання будівельних робіт видається заявнику в письмовому вигляді з відповідним обґрунтуванням у строк, передбачений для видачі дозволу.

Підставою для відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт є:

1) неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу; 2) невідповідність поданих документів вимогам законодавства; 3) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах.

Рішення про видачу або анулювання дозволу на виконання будівельних робіт може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права видачі дозволу), або оскаржено до суду.

В частині 7 статті 36 вказаного Закону зазначено, що декларацію про початок виконання будівельних робіт може бути скасовано органом державного архітектурно- будівельного контролю у разі: 1) подання замовником заяви про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт; 2) отримання відомостей про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем і замовником, смерті фізичної особи - замовника або визнання її безвісно відсутньою; 3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об'єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об'єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Так, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською власністю) і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю" від 05.11.1991 року № 311, житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов'язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду передано у власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності).

На виконання Постанови № 311, рішенням Одеської обласної ради народних депутатів "Про розмежування державного майна між власниками обласної Ради, міст обласного підпорядкування та районів області" від 25.11.1991 року № 266-ХХІ, відповідно до додатку № 2 житловий та нежитловий фонд місцевих рад народних депутатів в містах обласного значення передано у власність міст обласного значення.

Відповідно до ст. 5 Закону України №3038 при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути, зокрема забезпечені розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України №3038 проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектування вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельник робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

З системного аналізу вищевказаних норм законодавства випливає, що перед введенням в експлуатацію об'єкта будівництва, забудовник повинен отримати містобудівні умови та обмеження та іншу дозвільну документацію.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, відповідно до якого власником квартири, яка розташована за адресою за адресою: АДРЕСА_2 (загальна площа 41,6 кв. м) після реконструкції загальну площу було збільшено до 69,9 кв. м без надання відповідних правовстановлюючих документів на приміщення такої площі.

При цьому порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, який був чинний до 19.01.2010 року, тобто, на момент визначеної ОСОБА_3 у декларації дати видачі дозволу на виконання відповідних будівельних робіт, визначався відповідним положенням, затвердженим наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 року № 273.

Відповідно до п. 2.1 Положення для одержання дозволу на виконання будівельних робіт забудовник (замовник) повинен подати до інспекції Держархбудконтролю такі документи: а) заяву забудовника (замовника); б) рішення виконавчого органу відповідної ради або місцевої державної адміністрації про дозвіл на будівництво об'єкта містобудування; в) документ, що посвідчує право власності забудовника (замовника) чи право користування (у тому числі на умовах оренди) земельною ділянкою, на якій буде розміщено об'єкт містобудування; г)комплексний висновок державної інвестиційної експертизи; ґ) документи про призначення відповідальних виконавців робіт (виконроба, осіб, що виконують технічний нагляд, авторський нагляд); д)затверджену в установленому порядку проектну документацію (будівельний генеральний план та паспорт фасаду в двох примірниках, пояснювальна записка для реєстрації).

У разі проведення реконструкції, реставрації, капітального ремонту та технічного переоснащення будинків, споруд та інших об'єктів без зміни цільового призначення об'єкта замовник (забудовник) крім рішення виконавчого органу відповідної ради, Київської та Севастопольської державної адміністрації про дозвіл на будівництво подає також копію документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або письмову згоду його власника на проведення зазначених робіт.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, для проведення реконструкції замовник повинен отримати відповідний дозвіл, оскільки маючи намір реконструкції відповідної квартири мав надати правовстановлюючі документи на квартиру, загальною площею, яка планується після проведення реконструкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України №3038 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Приписами наведених положень містобудівного законодавства встановлено, що прийняття закінчених будівництвом об'єктів містобудування можливе лише при здійсненні передуючих цьому факту дій, зокрема, отримання містобудівних умов та обмежень, дозволу на проведення будівельних робіт, затвердження містобудівної документації, тощо.

При цьому, враховуючи неможливість отримання третьою особою містобудівних умов та обмежень та дозволу для здійснення спірного будівництва, що є необхідною умовою для його проведення - виключалась можливість проведення такої реконструкції.

Колегія суддів зазначає, що реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації є документом у сфері дозвільно-будівельної документації, приймається на підставі і у межах повноважень відповідного органу виконавчої влади, та сама по собі не породжує речових прав на нерухоме майно, які не є предметом розгляду у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України №3038, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, здійснення якого покладено на органи державного архітектурно-будівельного контролю, які у своїй діяльності керуються порядком встановленим Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, Департамент ДАБІ в Одеській області є органом державного архітектурно-будівельного контролю, на який покладено функції контролю за дотриманням містобудівного законодавства, що, крім іншого, передбачає перевірку зазначених у декларації відомостей на предмет достовірності та, у випадку виявлення недостовірної інформації, вжиття заходів реагування, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 39-1 Закону України №3038, у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Відповідно до пунктів 21, 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461, рішення про реєстрацію або повернення декларації може бути розглянуто у порядку нагляду (без права реєстрації декларації) Держархбудінспекцією або оскаржено до суду.

У разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області при прийнятті оскаржуваного рішення щодо реєстрації декларації діяв не в межах повноважень та не у спосіб, встановлений чинним законодавством, а тому така декларація є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому суд апеляційної інстанції критично оцінює посилання апелянта на ті обставини, що право власності позивача після реконструкції було зареєстровано 23.02.2016 року, оскільки однією з підстав для державної реєстрації прав та їх обтяжень була саме оскаржувана декларація про готовність об'єкту до експлуатації, прийнята Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області не в межах повноважень та не у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Разом з тим, посилання апелянта на ті обставини, що Державна архітектурно-будівельна інспекція та її територіальні органи перевіряють протягом десяти днів повноту даних, зазначену у декларації перед реєстрацію є неспроможними, оскільки як встановлено під час судового розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, відповідачем не перевірено встановленим законом чином правовстановлюючі документи на квартиру, загальною площею 69,9 кв. м, яка планувалась після проведення реконструкції.

Колегія суддів наголошує, що предметом розгляду даної справи є саме реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації, тобто владне (управлінське) рішення, прийняте суб'єктом владних повноважень - Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, яке оскаржується Департаментом комунальної власності Одеської міської ради у межах його компетенції.

Відповідно до змісту ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2017 року за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, Одеської міської ради про скасування реєстрації декларації № ОД15 від 17.11.2014 року, - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О. О. Димерлій

Суддя: О. В. Єщенко