Справа № 703/3382/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 703/3382/18 Головуючий у 1 інстанції - Прилуцький В.О.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Земляної Г.В., Мельничука В.П.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до адміністративної комісії виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 03.08.2018 № 65 про накладення на позивача адміністративного стягнення у штрафу в сумі 850, 00 грн. за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27.09.2018 визнано неповажними зазначені ОСОБА_2 у заяві підстави для поновлення пропущеного строку; адміністративний позов ОСОБА_2 до адміністративної комісії виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишено без руху; надано позивачу можливість протягом 10 днів з дня отримання ухвали вказати інші підстави для поновлення строку; роз'яснено позивачу, що в разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовна заява буде йому повернута.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2018 повернуто ОСОБА_2 адміністративний позов до адміністративної комісії виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись із ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2018 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що позивачем без поважних причин пропущено десятиденний строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 286 КАС України, а тому позов підлягає поверненню.

Колегія суддів не погоджується з мотивами та висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, колегія суддів зазначає, що як на момент подачі позову, так і на момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, в справах щодо, зокрема, оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності встановлюється десятиденний строк звернення до суду з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

При цьому, слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли особа дізналась про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому, «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була винесена відповідачем 03.08.2018.

Водночас, як було встановлено судом першої інстанції 06.08.2018 позивачем було оскаржено вказану постанову до виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області шляхом подачі скарги, якій присвоєно номер р/Н 297/02 (а.с. 17). Тобто, ОСОБА_2 скористався правом досудового оскарження вказаної постанови.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що станом на час звернення ОСОБА_2 до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з даним адміністративним позовом вказану скаргу позивача розглянуто не було, а зворотного матеріали справи не містять та відповідачем не доведено.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що пропуск строку виник саме з вини відповідача, який не забезпечив вчасного розгляду скарги позивача на постанову від 03.08.2018 № 65.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід'ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975р., ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід'ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до вимог ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що позивач фактично був позбавлений гарантованого Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт надав до суду належні докази, які підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

В свою чергу, відповідно до п. 4 ч. ст. 320 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 312, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2018 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Земляна Г.В.

Мельничук В.П.