Справа № 808/8895/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2018 року

Київ

справа №808/8895/15

адміністративне провадження №К/9901/12438/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

за участю: секретаря судового засідання Корецького І.О.,

позивача: ОСОБА_2 представник ОСОБА_3,

відповідачів 1, 2: представник Коваленко І.М.,

відповідача 3: представник не з'явився,

третя особа на стороні відповідача ДКСУ: представник не з'явився,

третя особа на стороні відповідача ГУ ДКСУ: представник не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24.02.2016 у складі судді Каракуші С.М. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016 у складі колегії суддів: Суховарова А.В. (головуючий), Головко О.В., Ясенової Т.І. у справі №808/8895/15 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління МВС України в Запорізькій області, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Запорізького міського управління ГУМВС України в Запорізькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.) звернувся до суду з позовом до Головного управління МВС України в Запорізькій області (далі - ГУМВС), Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі - ГУНП), Запорізького міського управління ГУМВС України в Запорізькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про:

1.1. визнання протиправним та скасування наказу №436 о/с від 05.11.2015, виданого начальником ГУМВС в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ через скорочення штатів;

1.2. поновлення позивача на посаді помічника начальника районного відділу - оперативного чергового Шевченківського РВ ЗМУ ГУ МВС з 06.11.2015;

1.3. зобов'язання ГУМВС розглянути рапорт позивача про звільнення за пунктом 64 "з" у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв'язку із виявленням бажання проходити службу в поліції;

1.4. зобов'язання ГУНП прийняти відповідну заяву і розглянути кандидатуру позивача для зайняття посади відповідно до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про національну поліцію" у ГУНП та видати відповідний наказ з цього приводу;

1.5. визнання періоду часу невиконання позивачем службових обов'язків вимушеним прогулом;

1.6. стягнення з ГУМВС середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в сумі 25000 грн.

2. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.02.2016, яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

3.1. З 07.10.2014 по 06.11.2015 позивач перебував на посаді помічника начальника відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області.

3.2. Наказом ГУМВС №436 о/с від 05.11.2015 "По особовому складу", згідно з пунктами 10, 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ з 06.11.2015 у запас Збройних Сил України за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

3.3. Підставою звільнення зазначені подання начальника Шевченківського РВ ЗМУ від 05.11.2015 та рапорт ОСОБА_2 від 15.10.2015.

3.4. Зі змісту подання начальника Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 05.11.2015 вбачається, що 15.10.2015 позивач подав рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ України за власним бажанням та у зв'язку з відсутністю інформації про прийняття його на службу до поліції пропонувалось звільнити помічника начальника районного відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області капітана міліції ОСОБА_2 за пунктом 64 "г" (через скорочення) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015.

3.5. 10.11.2015 до ГУМВС надійшов рапорт позивача про відкликання ним рапорту від 15.10.2015 про звільнення з органів внутрішніх справ України за власним бажанням, 04.12.2015 до ГУНП надійшла заява позивача про прийняття на службу в поліцію.

4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що наказ про звільнення позивача зі служби є правомірним. Суди зазначили, що Законом України "Про Національну поліцію" передбачено, що обов'язковою умовою для переходу працівників міліції на службу до поліції є висловлення ними бажання. Однак, на час видання оспорюваного наказу, до ГУМВС надійшов рапорт позивача та подання начальника Шевченківського РВ про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Рапорт позивача про відкликання даного рапорту надійшов до відповідача поза строками, визначеними Законом України "Про Національну поліцію".

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Позивач подав касаційну скаргу на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24.02.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

5.1. Аргументи скаржника полягають у тому, що суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень неправильно застосували норми матеріального права і порушили норми процесуального права. Скаржник вказав, що ним у встановлений законодавством спосіб виявлено бажання проходити службу в органах поліції, що безпідставно не взято до уваги судами попередніх інстанцій. Вважає своє звільнення незаконним та вбачає підстави для поновлення на посаді.

6. Відповідач 3 - Запорізьке міське управління ГУМВС України в Запорізькій області, подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. На обґрунтування заперечень вказує, що оскаржувані судові рішення постановлені на основі правильного застосування норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

7. Відповідачі 1, 2 заперечень (відзивів) на касаційну скаргу не подали.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

8. Конституція України:

"Стаття 43. &?и;…&?я; Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення".

9. Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII):

Розділ XI

ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ

"1. Цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім:

1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування;

2) частини сьомої статті 15 та частини п'ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

…4. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

…8. З дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

9. Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

10. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ".

10. Закон України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII (що був чинним на час виникнення спірних правовідносин):

Стаття 18. Проходження служби в міліції

"Порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України".

11. Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (надалі - Положення):

"…8. Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, які досягли встановленого для них пунктом 7 цього Положення віку, підлягають звільненню в запас з постановкою на військовий облік або у відставку.

…Дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться: &lс;…&?і; у зв'язку із скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі".

"24. У разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу".

"64. Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік):

…г) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі".

12. Постанова Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" (надалі - Постанова):

"1. Утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1.

2. Ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2".

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

13. Закон №580-VІІІ опублікований в газеті Голос України 06.08.2015 за №141-142, отже, він набрав чинності 07.11.2015 (окрім норм, визначених пунктом 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення").

14. Тобто, тримісячний строк, протягом якого працівники міліції, що виявили бажання проходити службу в поліції, за умови їх відповідності вимогам до поліцейських, передбаченим Законом №580-VІІІ, могли бути прийняті на службу в поліцію, закінчився 06.11.2015, яке є останнім днем вказаного строку.

15. Враховуючи приписи пунктів 9-10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VІІІ та підпункту "г" пункту 64 Положення, працівник міліції міг бути звільнений зі служби в органах внутрішніх справи через скорочення штатів виключно у разі відмови від проходження служби в поліції та/або неприйняття на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, за умови відсутності можливості подальшого використання на службі.

16. Як встановлено судами попередніх інстанцій на основі досліджених доказів, підставою для прийняття оспорюваного наказу про звільнення позивача з посади слугував рапорт останнього про звільнення зі служби в органах внутрішніх справ за власним бажанням від 15.10.2015.

17. Водночас, у матеріалах справи наявний рапорт позивача про відкликання ним рапорту про звільнення зі служби в органах внутрішніх справ від 15.10.2015, який, як досліджено судами попередніх інстанцій, надійшов до ГУМВС 10.11.2015, тобто, після закінчення встановленого Законом №580-VІІІ строку.

18. Разом з тим, роблячи висновок про несвоєчасне надходження рапорту позивача, суди попередніх інстанцій не з'ясували обставини щодо дати фактичного написання і подання позивачем даного рапорту до ГУМВС, який, зокрема, датований 03.11.2015. Також, 04.12.2015 позивачем було подано до ГУНП заяву про прийняття його на службу в поліцію, чому суди попередніх інстанцій теж не надали жодної оцінки.

19. Крім того, при вирішенні питання щодо звільнення позивача зі служби через скорочення штатів на підставі підпункту "г" пункту 64 Положення, відповідач 1 повинен був розглянути можливість його подальшого використання на службі, оскільки такий порядок звільнення працівника міліції прямо передбачений пунктами 9-10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VІІІ. Проте, судами попередніх інстанцій вказаної обставини під час розгляду і вирішення адміністративної справи з'ясовано не було.

20. Необхідно зауважити, що ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Висновки аналогічного змісту наведені у постановах Верховного Суду України від 17.10.2011 у справі №21-237а11 та від 28.10.2014 у справі №21-484а14 і колегія суддів не вбачає підстав відступати від них.

21. Відповідно до частин 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

22. Таким чином, Верховний Суд як суд касаційної інстанції позбавлений можливості перевіряти правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права інакше, аніж на підставі та в межах встановлених ними фактичних обставин справи та/або самостійно їх встановлювати.

23. Згідно з пунктом 1 частини 2, частиною 4 статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

24. З огляду на наведене, касаційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24.02.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016 скасувати і направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

ПОСТАНОВИВ:

25. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

26. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24.02.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016 у справі №808/8895/15 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління МВС України в Запорізькій області, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Запорізького міського управління ГУМВС України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди скасувати і направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

27. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич,

Судді Верховного Суду