Справа № 2040/7081/18
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 листопада 2018 р. № 2040/7081/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ділбаряна А.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянки ОСОБА_2 Фам Тхі Нгоан (вул. Киргизька, буд. 19-А,м. Харків, 61105, код НОМЕР_1) до Управління Державної міграційної служби України в Київській області (вул. Петропавлівська, буд. 11, м. Київ, 04073, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24, м. Харків, 61057, ), про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулася позивач, Фам Тхі Нгоан, з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить суд, з урахуванням уточнень, визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Київській області № 20 від 10.01.2018 про скасування дозволу на імміграцію громадянці ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_2 Фам Тхі Нгоан, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.08.2018 листом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області № Ф-1843/6/6301-18/6301.4/16839-18 від 06.08.2018 позивача, Фам Тхі Нгоан, було повідомлено про скасування дозволу на імміграцію в Україну рішенням Управління Державної міграційної служби України в Київській області від 10.01.2018. Позивач вважає рішення відповідача незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та подав заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданих законом повноважень. Зазначив, що позивач незаконно отримав посвідку на постійне проживання.

Представник позивача не погодився з обставинами, викладеними у відзиві на позов, та надав відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги, зазначивши що аргументи відповідача не є обґрунтованими.

Представник позивача - громадянки ОСОБА_2 Фам Тхі Нгоан - ОСОБА_1, в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представники відповідача, Управління Державної міграційної служби України в Київській області, та третьої особи, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв та клопотань з приводу причин неявки в судове засідання не надали.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи встановив такі обставини.

Позивач, Фам Тхі Нгоан, звернулася до ГУ ДМС України в Харківській області з заявою про обмін посвідки на постійне місце проживання.

З матеріалів особової справи позивача, Фам Тхі Нгоан, судом встановлені такі обставини.

27.06.2007 громадянка Соціалістичної республіки ОСОБА_2 Фам Тхі Нгоан, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Тетіївського РВ ГУ МВС України в Київській області з клопотанням про отримання дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 6 частини другої статті 4 Закону України "Про імміграцію", як особа, яка є матірю іммігранта та її неповнолітній син До Нги Дієн, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, має право на набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до пункту 3 частини третьої статті 4 Закону України "Про громадянство України".

На підставі вказаної заяви позивача, 03.07.2007 ВГІРФО ГУМВС України в Київській області прийнято рішення про надання громадянці Соціалістичної республіки ОСОБА_2 Фам Тхі Нгоан дозволу на імміграцію відповідно до пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України "Про імміграцію" та документовано її посвідкою на постійне проживання КВ № 12940/59596.

До УДМС України в Київській області надійшов запит № 04/1-27080 від 19.10.2017 з ГУ ДМС України в Харківській області щодо перевірки законності надання дозволу на імміграцію громадянці СРВ Фам Тхі Нгоан, яка звернулася із заявою про обмін посвідки на постійне проживання у звязку з непридатністю для використання.

За результатами перевірки головним спеціалістом Управління ДМС України в Київській області ОСОБА_4 складено висновок про перевірку матеріалів щодо законності надання дозволу на імміграцію громадянину ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_2 Фам Тхі Нгоан, затверджений заступником начальника Управління ДМС України в Київській області 10.01.2018.

У ході перевірки законності надання дозволу на імміграцію громадянці Соціалістичної республіки ОСОБА_2 Фам Тхі Нгоан відповідачем встановлено, що рішення ВГІРФО ГУ МВС України у Київській області від 03.07.2007 про надання громадянці Соціалістичної республіки ОСОБА_2 Фам Тхі Нгоан дозволу на імміграцію, як матері іммігранта, на підставі пункту 6 частини другої статті 4 Закону України "Про імміграцію" суперечить вимогам міграційного законодавства.

Як вбачається з вказаного висновку, в ході проведення перевірки органом ДМС України було встановлено, що громадянка СРВ Фам Тхі Нгоан, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до Тетіївського РВ ГУ МВС України в Київській області з клопотанням про отримання дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України Про імміграцію як особа, яка є матірю іммігранта та її неповнолітній син До Нги Дієн, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, має право на набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 3 статті 8 Закону України Про громадянство України. На підставі вказаного, 03.07.2007 керівництвом ВГІРФО ГУМВС України в Київській області було прийнято рішення про надання вказаній іноземці дозволу на імміграцію відповідно до пункту 6 частини другої статті 4 Закону та документовано посвідкою на постійне проживання КВ № 12940/59596. В ході перевірки зроблено висновок, що вказане рішення прийнято не на підставах, передбачених Законом, оскільки відповідно до вказаної правової норми право на отримання дозволу на імміграцію мають батьки, чоловік(дружина) іммігранта та його неповнолітні діти. Проте, неповнолітній До Нги Дієн, ІНФОРМАЦІЯ_5, на момент прийняття документів у його матері, не мав дозволу на імміграцію, а також не було підтверджено йому належність до громадянства України. Так, відповідно до абзацу першого частини першої статті 1 Закону, імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання. Відповідно до частини 4 статті 29 Цивільного Кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків. Тобто отримати дозвіл на імміграцію в Україну особа віком до 10 років могла тільки спільно з батьками, а не самостійно. Таким чином громадянка СРВ Фам Тхі Нгоан не могла бути визнана як мати іммігранта. Крім того, відповідно до пункту шостого частини 7 статті 9 Закону, для осіб, зазначених у пункті 6 частини другої статті 4 Закону, подається нотаріально засвідчений документ про те, що іммігрант не заперечує проти їх Імміграції та гарантує їм фінансове забезпечення на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленому в Украйні. Однак відповідно до законодавства України лише повнолітня дитина (з 18-ти річного віку) може нести фінансові зобов'язання перед батьками. Отже в даному випадку вимога статті 9 Закону взагалі виконана бути не може.

На підставі висновку про перевірку законності надання дозволу на імміграцію громадянину ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_2 Фам Тхі Нгоан від 10.01.2018 заступником начальника УДМС України в Київській області було прийнято рішення №20 про скасування позивачу дозволу на імміграцію, на підставі п. 1, 6 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" (а.с. 67).

Надаючи оцінку правомірності прийняття вказаного рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов'язки, що і громадяни України.

Згідно вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди зобовязані перевірити оскаржені рішення, дії на предмет того, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі - Закон №3773) іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону №3773 іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

За змістом ч. 15 ст. 4 Закону №3773 іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України. При цьому, документами, що засвідчують законність перебування іноземця, особи без громадянства на території України, можуть бути посвідка на постійне проживання та посвідка на тимчасове проживання.

Стаття 12 Закону України Про імміграцію передбачає, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

При прийнятті відповідачем спірного наказу та в ході судового розгляду справи не було встановлено жодної з вказаних обставин, а закони України не містять інших випадків, у яких можливе скасування дозволу на імміграцію органом, який його видав, відповідно до пункту 6.

Отже, законодавчо визначені підстави для скасування дозволу на імміграцію позивачу відсутні.

Також судовим розглядом встановлено, що відповідач при наданні позивачу посвідки на постійне місце проживання в Україні у 2007 році проводив перевірку законності залишення її на постійне проживання на території України, підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію не виявив та надав посвідку на постійне місце проживання в Україні на підставі п.6 частини 2 статті 4 Закону України Про імміграцію. За результатами аналізу цієї ж норми Закону відповідач прийняв протилежне рішення, що міститься у висновку УДМС в Київській області від 10.01.2018.

Посилання відповідача на приписи Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання, затвердженого наказом МВС України від 15.07.2013 № 681, зареєстрованого в Мінюсті 06.08.2013 за № 1335/23867, не доводять ґрунтовності поданих заперечень, оскільки вказаний нормативно-правовий акт не може ані змінювати, ані розширювати приписи законів, зокрема, Закону України Про імміграцію, який має вищу юридичну силу.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що рішення Управління Державної міграційної служби України в Київській області № 20 від 10.01.2018 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_2 Фам Тхі Нгоан ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняте з порушенням вимог ст. 2 КАС України, а саме, необґрунтовано, без наявності законодавчо визначеної підстави для скасування позивачу дозволу на імміграцію, без урахування принципу пропорційності, тобто при прийнятті рішення мало місце відсутність досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямоване рішення та дії, та інтересів позивача.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов громадянки ОСОБА_2 Фам Тхі Нгоан (вул. Киргизька, буд. 19-А, м. Харків,61105, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до Управління Державної міграційної служби України в Київській області (вул. Петропавлівська, буд. 11, м. Київ, 04073, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24, м. Харків, 61057, ), про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Київській області № 20 від 10.01.2018 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці ОСОБА_2 Фам Тхі Нгоан, ІНФОРМАЦІЯ_6

Стягнути з Головного Управління Державної міграційної служби України в Київській області (вул. Петропавлівська, буд. 11, м. Київ, 04073, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь громадянки ОСОБА_2 Фам Тхі Нгоан, ІНФОРМАЦІЯ_6 (вул. Киргизька, буд. 19-А, м. Харків,61105, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2018 року.

Суддя Білова О.В.