Справа № 360/3606/18
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3606/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 від 26.10.2018 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області штрафу у розмірі 5100 гривень у виконавчому провадженні № 57266844.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.09.2018 заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження № 57266844 з примусового виконання виконавчого листа № 812/250/18 виданого 12.09.2018 Луганським окружним адміністративним судом про зобов'язання головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести виплату ОСОБА_2 перерахованої пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області від 19.03.2018 № 750-ЛК за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

Листами №13351/03-01 від 03.10.2018, №14011/03-01 від 16.10.2018, №14403/07 від 23.10.2018 позивач повідомив відповідача про те, що доплату до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 ОСОБА_2 отримає на умовах та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»(далі- Постанова №103) після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2020 року щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

26.10.2018 заступником начальника відділу ОСОБА_1 винесено постанову, згідно якої за невиконання рішення суду, на позивача, на підставі ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження", накладено штраф у розмірі 5100 грн. Позивач вважає таку постанову протиправно.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 позовну заяву залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків (арк. спр. 15-16).

20.11.2018 позивачем усунуто недоліки позовної заяви (арк. спр. 19-20).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 справу прийнято до провадження та відкрито провадження у справі (арк. спр. 1-2).

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав відзив на адміністративний позов від 29.11.2018 вх. № 36169/2018 (арк.спр. 24-28), у якому просив розглянути справу без його участі та заперечував проти позовних вимог з таких підстав.

20.09.2018 на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшов виконавчий лисі Луганського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 № 812/250/18 про зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області вести виплату ОСОБА_2 перерахованої пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області від 19.03.2018 № 750-ЛК за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

21.09.2018 державним виконавцем, керуючись вимогами ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження", винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Державним виконавцем, відповідно до ст. 18 Закону України Про виконавче провадження", направлено вимоги боржнику щодо стану виконання рішення суду та попереджено про наслідки невиконання рішення суду.

На адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшла відповідь від боржника з якої встановлено, що рішення суду не виконано.

26.10.2018 державним виконавцем, відповідно до ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження", винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5 100 грн.

Таким чином, відсутність фінансування Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області не доведена документально, не надано доказів вчинення будь-яких дій на отримання фінансування для виконання судового рішення на момент накладення штрафу на боржника.

У межах виконавчого провадження Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснило перерахунок та зобов'язано здійснити виплату за вказаним перерахунком у повному обсязі, оскільки це визначено судовим рішенням, тобто зобов'язання виплати суми перерахунку у повному обсязі здійснюється Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області не у добровільному порядку за приписами Постанови КМУ № 103, а у примусовому порядку на виконання судового рішення.

За викладених обставин застосування приписів постанови № 103 є безпідставним та суперечить вимогам спеціального Закону України «Про виконавче провадження», який регулює порядок примусового виконання судового рішення.

Крім того, статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, яким позивач (боржник) не скористався.

Таким чином, накладаючи штраф постановою від 26.10.2018 на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача з посиланням на норми Закону України Про виконавче провадження просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (арк. спр. 24-27).

Згідно із частиною девятою статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 у справі №812/250/18 Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо нездійснення перерахунку призначеної ОСОБА_2 пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області від 28.04.2017 № 1155-ЛК, починаючи з 01 січня 2016 року;

- зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести виплату ОСОБА_2 перерахованої пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області від 19.03.2018 № 750-ЛК за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року (арк. спр. 48-53).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.07.2018 апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 без змін (арк. спр. 54-57).

За даними КП «ДСС» рішення у справі № 812/250/18 набрало законної сили 25.07.2018.

12.09.2018 стягувачем отримано виконавчий лист № 812/250/18 (арк. спр. 58, 59).

19.09.2018 ОСОБА_2 звернувся до ВПР УДВС ГТУЮ у Луганській області із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 812/250/18 (арк. спр. 30).

Постановою від 21.09.2018 заступником начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження ВП № 57266844 з примусового виконання виконавчого листа № 812/250/18, виданого 12.09.2018 Луганським окружним адміністративним судом про зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести виплату ОСОБА_2 перерахованої пенсії відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області від 19.03.2018 №750-ЛК за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року (арк. спр. 6).

09.10.2018 та 18.10.2018 заступником начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області направлено вимоги № 6487 та № 6418 відповідно до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо надання інформації стосовно повного та фактичного виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду у справі № 812/250/18 (арк. спр. 37-38, 41-42).

Листами №13351/03-01 від 03.10.2018, №14011/03-01 від 16.10.2018, №14403/07 від 23.10.2018 позивач повідомив відповідача про те, що доплату до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 ОСОБА_2 отримає на умовах та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»(далі- Постанова №103) після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2020 року щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми. Тобто строк для сплати за 2016 2017 роки даних сум ще не настав.

Також у листах зазначено, що Верховний Суд в ухвалі від 02.05.2018 у справі № 818/1076/18 зазначив, що постанова КМУ № 103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції на підставі на підставі Закону № 2262-ХІІ та постанови КМУ№ 988, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

Зважаючи на те, що в резолютивній частині рішення суду не зазначено порядку і способу виконання, не йдеться про одноразову виплату (стягнення) заборгованості з пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017, та з врахуванням чинної постанови КМУ від 21.02.2018 № 103, тобто чинного підзаконного нормативно правового акта, не застосовувати який орган УПФУ не вправі, та який визначає порядок виплати перерахованих пенсій, в межах спірних правовідносин відсутні підстави для накладення штрафу за невиконання судового рішення (арк. спр. 10,11, 13).

Постановою заступника начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_1 від 26.10.2018 ВП № 57266844 накладено штраф на ГУПФУ в Луганській області за невиконання судового рішення по справі № 812/250/18 на користь держави в розмірі 5100 грн (арк. спр. 7).

Вирішуючи справу по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що відсутня можливість виплатити заборгованість з пенсії ОСОБА_2 в повному обсязі через відсутність фінансування, суд зазначає таке.

Положеннями статті 1 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Також згідно із статтею 75 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України Про виконавче провадження, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

З аналізу викладеної норми слідує, що негативні наслідки у вигляді накладення штрафу за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення настають за умови його невиконання без поважних причин.

Приписами абзацу другого пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485 визначено, що Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також обєднаними управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами) (підпункти 2, 4 пункту 4 вказаного Положення).

У постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а (К/9901/1598) викладено правовий висновок, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Разом з тим, в даному випадку суд погоджує доводи відповідача про неможливість застосування такої практики Верховного Суду, оскільки відсутність фінансування не доведена документально, не надано доказів вчинення будь-яких дій на отримання фінансування для виконання судового рішення на момент накладення штрафу на боржника.

До матеріалів справи позивачем долучено лист ПФУ від 16.07.2018 № 22434/23-21, де зазначено, що ПФУ сформував потребу в бюджетних коштах, необхідних для проведення перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та направив її до Міністерства соціальної політики України як до головного розпорядника бюджетних коштів, вчинивши всі залежні від нього дії для забезпечення виплати перерахованих пенсій (арк.спр. 8-9).

Проте зі змісту цього листа вбачається, що він є лише відповіддю головним управлінням ПФУ в областях та місті Києві на численні звернення головних управлінь ПФУ в областях щодо виділення коштів для виконання рішень суду про перерахунок та виплату пенсій колишнім працівникам органів внутрішніх справи, а доказів звернення саме позивача в межах виконавчого провадження ВП № 57266844 з запитами щодо виділення бюджетних коштів для виконання рішення суду у справі № 812/250/18 позивачем не надано.

Посилання позивача на те, що в резолютивній частині рішення суду не зазначено порядку і способу виконання цього рішення, не йдеться про одноразову виплату (стягнення) заборгованості з пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017, та з врахуванням чинної постанови КМУ від 21.02.2018 № 103, тобто чинного підзаконного нормативно правового акта, не застосовувати який орган УПФУ не вправі, та який визначає порядок виплати перерахований пенсій, в межах спірних правовідносин відсутні підстави для накладення штрафу за невиконання судового рішення, оскільки воно виконується позивачем у відповідності з вимогами чинного на теперішній час законодавства, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Дійсно, в резолютивній частині судового рішення від 25.04.2018 у справі № 812/250/18 зобовязано ГУ ПФУ в Луганській області провести виплату ОСОБА_2 перерахованої пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області від 19.03.2018 № 750-ЛК за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

При цьому, в мотивувальній частині судового рішення надано оцінку можливості застосування постанови КМУ № 103 органами ПФУ, з зазначенням того, що норми Закону № 2262 (а саме: ч.3 ст.52, ч.2 ст.55, ч.4 ст. 63) мають вищу юридичну силу, ніж норми постанови Кабінету Міністрів України (а саме постанови від 21.02.2018 № 103), які розвивають чи деталізують окремі положення зазначеного Закону, та не повинні суперечити положенням Закону. Як наслідок, з урахуванням приписів частини третьої статті 113 Конституції України, статей 6, 7 КАС України положення Постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 відносно умов, порядку та розмірів саме виплати сум перерахованих пенсій до спірних правовідносин не повинні застосовуватися, оскільки відповідно до змісту частини четвертої статті 63 Закону № 2262 не визначені такі повноваження Кабінету Міністрів України. Оскільки відповідач вже здійснив доплату перерахованої пенсії за період з січня по березень 2018 року, однак не виплатив позивачу за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, це свідчить про необхідність відновлення порушеного права позивача на отримання у повному обємі належних йому сум за період, починаючи з 01.01.2016 по 31.12.2017 вже на підставі зробленого відповідачем перерахунку згідно довідки від 19.03.2018 № 750-ЛК. Сам перерахунок не суперечить статті 63 Закону № 2262 (арк.спр. 48-53).

Таким чином, з огляду на правові висновки, викладені у судовому рішенні № 812/250/18, яке виконується в примусовому порядку, посилання позивача на норми постанови КМУ № 103 є безпідставними та не можуть бути розцінені як наявність поважних причин не виконання судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Накладаючи штраф оскаржуваною постановою на ГУ ПФУ в Луганській області, державний виконавець діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, відповідно позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9) до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (, 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 22) про скасування постанови про накладення штрафу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_3