Справа № 675/2497/17
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 675/2497/17

Головуючий у 1-й інстанції: Трасковський С.Л.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

30 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 червня 2018 року (ухвалене 06 червня 2018 року, повний текст рішення складено 11 червня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - державна установа "Замкова виправна колонія (№58)", про визнання неправомірним рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - державна установа "Замкова виправна колонія (№58)" про визнання неправомірним рішення Білогірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, яке оформлене протоколом №489 від 08.09.2017 року, про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_2 період роботи з 07.04.1993 року по 01.12.1995 року на посаді фармацевта в МХ-324/58 УМВСУ в Хмельницькій області до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, та призначити пенсію за вислугу років з 12 червня 2017 року відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 червня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Зокрема, в обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що стаж роботи позивача на посаді фармацевта у період з 07.04.1993 року по 01.12.1995 року не підтверджується, оскільки згідно зі штатним розписом Замкової виправної колонії за 1993-1995 рр. посада фармацевта не передбачена, аптека в складі медичної частини не значиться.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про те, що стаж його роботи на посаді фармацевта у період з 07.04.1993 року по 01.12.1995 року підтверджується довідками ДУ "Замкова виправна колонія (№58)" від 04.06.2018 року №89 та від 05.06.2018 року №92, а також довідкою від 23.08.2018 року №139 про відповідність даних про стаж та/або заробітну плату первинним документам, що надані для призначення пенсії за вислугу років.

Відзив на апеляційну скаргу від третьої особи на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.06.2017 року ОСОБА_2 звернулася до Білогірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області із заявою про призначення пільгової пенсії за вислугу років.

Згідно з протоколом №489 від 08.09.2017 року Білогірським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Хмельницької області позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, що дає право на призначення даного виду пенсії.

Не погодившись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт роботи позивача на посаді фармацевта в аптеці установи МХ-324/58 УМВС України в Хмельницькій області в період з 07.04.1993 року по 01.12.1995 року підтверджується записами в трудовій книжці та довідками ДУ "Замкова виправна колонія (№58)" від 04.06.2018 року №89 та від 05.06.2018 року №92, довідкою від 23.08.2018 року №139 про відповідність даних про стаж та/або заробітну плату первинним документам, що надані для призначення пенсії за вислугу років та показаннями свідків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п."а" ч.1 ст. 3 Закону №1788 право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів (далі іменуються - підприємства та організації, якщо не обумовлено інше), - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно зі ст. 51 Закону №1788 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до ст. 52 Закону №1788 право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Згідно з пунктом "е" статті 55 Закону, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтями 48 Кодексу законів про працю України та 62 Закону №1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до абз.5 ч.1 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Таким чином, законодавство містить вимогу лише щодо підтвердження первинними документами заробітної плати (доходу) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року, а не спеціального стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок), відповідно до п. 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Водночас, додаткове підтвердження стажу роботи у разі наявності трудової книжки та відповідних записів у ній чинним законодавством не передбачено.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік).

Згідно з Переліком до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи, зокрема на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно-аналітичних лабораторіях.

Відповідно до примітки 2 Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої належності закладів і установ.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" від 19 листопада 1992 року № 2801-ХІІ безпосередню охорону здоров'я населення забезпечують санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі, санаторно-курортні, аптечні, науково-медичні та інші заклади охорони здоров'я. Відповідно до частини другої цієї статті заклади охорони здоров'я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців. Порядок і умови створення закладів охорони здоров'я, державної реєстрації та акредитації цих закладів, а також порядок ліцензування медичної та фармацевтичної практики визначаються актами законодавства України.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, заклад охорони здоров'я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров'я "Про затвердження переліків закладів охорони здоров'я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я" від 28.10.2002р. №385 аптека - це заклад охорони здоров'я, основним завданням якого є забезпечення населення, закладів охорони здоров'я, підприємств, установ і організацій лікарськими засобами і виробами медичного призначення.

Таким чином, аптека, аптечна база (склад), база (склад) медичної техніки належать до закладів охорони здоров'я, тому до посад, які надають право на пільгову пенсію, належать посади, зокрема, фармацевтів (незалежно від найменування посад).

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_1 в період з 07.04.1993 року по 01.12.1995 року ОСОБА_2 працювала на посаді фармацевта в МХ-324/58 УМВСУ в Хмельницькій області.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що згідно зі штатним розписом Замкової виправної колонії за 1993-1995 рр. посада фармацевта не передбачена, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до листа від 05.06.2018 року №92 ДУ "Замкова виправна колонія (№58)" повідомила про відсутність особової справи ОСОБА_2, штатного розкладу установи МХ-324/58 УМВСУ в Хмельницькій області за 1993-1995 роки та документального підтвердження існування в період з 07.04.1993 року по 01.12.1995 року в складі медичної частини установи виконання покарань аптеки, у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання.

Листом від 29.05.2018 року №6/5357 Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції повідомило, що до архіву вказаної установи документи щодо вільнонайманих працівників МХ-324/58 УМВСУ в Хмельницькій області та документи, які підтверджують створення та діяльність на території вказаної установи по виконанню покарань аптеки в 1991-1995 р.р. не передавались.

Крім того, в матеріалах справи наявний штатний розпис установи з виконання покарань МХ-324/58 УМВСУ в Хмельницькій області, затверджений наказом №439 від 30.11.1992 року (який був дійсним в період з 30.11.1992 року по 10.08.1995 року), згідно з яким в структурі установи в складі медичної частини посада "фармацевт" не передбачена.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказаний штатний розпис, який був дійсним в період з 30.11.1992 року по 10.08.1995 року, стосується атестованих осіб установи виконання покарань. Штатний розпис вільнонайманих працівників за вказаний період відсутній.

При цьому згідно з наказом №9 від 30.03.1993 року ОСОБА_2 прийнято на посаду фармацевта 0,5 ставки в аптеку медичної частини з 07.04.1993 року.

Відповідно до наказу №16 від 10.11.1995 року ОСОБА_2 звільнено з 0,5 ставки фармацевта медичної частини з 01.12.1995 року у зв'язку зі скороченням штату працівників (п.1 ст. 40 КЗпП України) з виплатою вихідної допомоги в розмірі 0,5 ставки середнього місячного заробітку.

Ця інформація підтверджується особовою карткою, розрахунковими листами та довідками ДУ "Замкова виправна колонія (№58)" від 07.08.2017 року №67, 22.06.2017 року №51 та від 04.06.2018 року №90.

Відповідно до довідки державної установи "Замкова виправна колонія (№58)", як правонаступника МХ-324/58 УМВСУ в Хмельницькій області від 22.06.2017 року №51, ОСОБА_2 відповідно до посадових обов'язків здійснювала прийом, видачу, належне зберігання та дотримання термінів використання медикаментів.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що право позивача на зарахування до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи з 07.04.1993 року по 01.12.1995 року підтверджується записами в трудовій книжці позивача, наказом №9 від 30.03.1993 року, довідками ДУ "Замкова виправна колонія (№58)" від 04.06.2018 року №89 та від 05.06.2018 року №92.

На підставі викладеного вище, з урахуванням аналізу спірних правовідносин, обставин справи та законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що право позивача на зарахування до спеціального стажу періоду роботи з 07.04.1993 року по 01.12.1995 року та призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" порушено, та, задовольняючи позов, обрав відповідний спосіб захисту порушеного права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 червня 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі та підписана 30 листопада 2018 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.