Справа № 760/21674/18
Суддя: Тетервак Н. А.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/366/30/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 листопада 2018 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючої - судді Тетервак Н.А.,

при секретарі - Німченко Н.Ю.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідач - не з»явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейської групи реагування патрульної поліції Маловисківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Левченка Сергія Павловича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення Серії ДПО18 № 541168 від 10 серпня 2018 року.

В своїх позовних вимогах позивач просить визнати незаконною та скасувати Постанову серії ДПО18 № 541168 по справі про адміністративне правопорушення від 10 серпня 2018 року, винесену Поліцейським групи реагування патрульної поліції Маловисківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Левченко С.П. та закрити провадження по справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що постановою ДПО № 541168 на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та пп.14.6 (а) ПДР, а саме: здійснення обгону на перехресті.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, а накладене адміністративне стягнення є неправомірне з наступних підстав: 10 серпня 2018 року він рухався на автомобілі марки «Hyundai SANTA FE» НОМЕР_1 по а/д Кіровоград -Знамянка 662 км. Близько 06:30 його було зупинено поліцейським Левченко С.П. Після зупинки поліцейський Левченко С.П. не повідомив позивачу причину зупинки та суть скоєного правопорушення і зажадав пред'явити документ для перевірки. Позивачем було надані документи, після цього поліцейський почав складати постанову. На пояснення позивача про те, що постанова виноситься після всебічного розгляду справи, поліцейський не відреагував, відмовив у проханні позивача долучити до справи його пояснення, не став навіть читати його клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання та надання права на захист, а також долучити до розгляду справи свідків, які знаходилися в салоні його автомобілі. Тільки після того, як поліцейський Левченко С.П. надав постанову на підпис, позивач дізнався яке порушення йому інкримінуються. Після цього позивачем були написані пояснення на аркуші паперу і змусив поліцейського приєднати їх до матеріалів постанови. Позивач вважає, що якби він справді порушив правила обгону, то інспектор зупинив би автомобіль, обгін якого він начебто скоїв, і водій того транспортного засобу був свідком своєння ним адміністративного правопорушення. Відсутність таких даних у матеріалах адміністративної справи свідчать про упереджене ставлення поліцейського Левченка С.П. при винесені постанови серії ДПО18 № 541168. Тому ввжає, що дії інспектора патрульної поліції Левченка С.П. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. є незаконною, з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив суду, що 10 серпня 2018 року на а/д Кіровоград-Знамянка був зупинений поліцейським Левченком С.П., який попросив пред'явити документи. Нічого не сказавши та не помідовши його про причину зупинку, поліцейський виніс постанову про накладення на нього адміністратвиного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Він вважає, що порушень ПДР з його боку не було. Якби він (ОСОБА_1) порушив правила обгону на перехресті, то був би свідком водій того транспортного засобу, який він обігнав. Тому постанова, яка винесена поліцейським Левченком С.П. відносно нього є незаконною, з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заяв та клопотань від ОСОБА_1 до суду не надходило.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв та клопотань до суду не надіслав.

Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1, 2 статті 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11вересня 1997 року та є обов'язковою.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб»єктів владних повноважень.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.1 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: зокрема - частина перша, друга і третя статті 122 КУпАП.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення не складався і не мав бути складений.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з»ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наданої позивачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по праві про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ДПО18 № 541168), яку він вланосручно завірив, не можна розібрати відомості, які відображені в постанові, оскільки вона є нечитабельною (а.с.11). Згідно вищевказаної постанови можна лише розібрати, що адміністративне правопорушення скоєно за ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно вимог частини 2 статті 122 КУпАП за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За приписами частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та офіційного з'ясування всіх обставин справи.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77КАСУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Однак, ні перед початком судовому засідання, ні в судовому засіданні позивачем доказів щодо спростування факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП надано не було. Клопотань щодо витребування доказів у відповідача ОСОБА_1 заявлено не було.

Крім того, в своїх позовних вимогах просить визнати незаконною та скасувати Постанову серії ДПО18 № 541168 по справі про адміністративне правопорушення від 10 серпня 2018 року, винесену Поліцейським групи реагування патрульної поліції Маловисківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Левченко С.П. та закрити провадження по справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Однак, в своїх позовних вимогах позивач не вказує за якого статтею та її частиною КУпАП було притягнуто його до адміністративної відповідальності та які пункти Правил дорожнього руху він порушив.

Окрім цього, зміст позовної заяви та додані до неї документи не спростовують факт порушення правил дорожнього руху, щодо здійснення позивачем обгону на перехресті, тому дії відповідача при притягненні позивача до адміністративної відповідальності були правомірними, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті, у зв"язку з чим підстав для задоволення позову не має.

Таким чином, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП повністю доведена.

Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушень судом не здобуто, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, наведені позивачем з метою уникнення адміністративної відповідальності.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід»ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 73-77, 229, 241-246, 255, 257, 295 КАС України, ст. ст. 9, 121, 222, 251, 287, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху (Затв. постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306) зі змінами, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1,-відхилити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи,зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 грудня 2018 року

Суддя: Н.А. Тетервак