Справа № 286/4014/18
Суддя: Невмержицький С. С.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 286/4014/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Невмержицького С. С.

з секретарем Аврамчук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Овруч адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне праворпорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне праворпорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.10.2018 року серії НК №332223, яка винесена інспектором відділу БДР УПП у Житомирській області ДПП капітаном поліції Божок Сергієм Івановичем про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 (одна тисяча двадцять гривень 00 копійок). Вказану постанову вважає незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не є особою, відповідальною за вирішення та організацію питань щодо робіт на дорогах Житомирської області.

В судове засідання 03.12.2018 р. сторони не прибули про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, їх неявка відповідно до ч.3 ст. 268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що інспектором БДР УПП у Житомирській області ДПП капітаном поліції Божок Сергієм Івановичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі НК № 332223, відповідно до якої 19.10.2018 року, будучи-посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан автомобільної дороги 0607 та автодороги 0608, не вжив заходів, щодо ліквідації ямковості, не встановив дорожні знаки, відсутня дорожня розмітка, чим порушив правила, норми і стандарти утримання автодоріг п. 3.1.1 ДСТУ 3587-97, ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух, п.п. 1.5 ПДР України.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.

Суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню з наступних підстав.

При цьому, згідно ст. 9 та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух», до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, в тому числі, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про автомобільні дороги" автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності.

Згідно ст. 10 ЗУ "Про автомобільні дороги" Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Згідно п.п. 9, 10 ст. 11 зазначеного Закону основними обов'язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг; виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації.

Цим же законом розмежовано повноваження інших суб'єктів владних повноважень у сфері управління автомобільними дорогами.

Натомість матеріли адміністративної справи не містять будь-яких відомостей про те, хто є власником відповідної ділянки дороги, а отже і відомостей про те, хто повинен нести відповідальність за створення на ній безпечних умов руху. Не містять вони і жодних доказів, які вказують, що забезпечення експлуатаційного стану ділянки дороги покладено на позивача, чи очолювану ним філію.

Частиною 1 ст. 140 КУпАП встановлено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.1.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Частинами 1, 2 ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 140 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У пункті 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 зазначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ст.283 КУпАп).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивач, будучи посадовою особою за експлуатаційний стан автомобільнихї доріг, порушив вимоги ДСТУ 3587-97 при утриманні дороги, а саме-не вжив заходів щодо ліквідації ямковості, не всмтановив дорожні знаки, відсутня дрожня розмітка, чим порушив п. 1.5. ПДР України.

Так, згідно до ч.3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою-третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про:

1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;

5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;

6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, відповідачем надано акти обстеження вулично-шляхової мережі а/д Т-0607 Овруч-Народичі та а/д Т-0604 Коростень-Народичі від 19.10.2018 року, які свідчать про відсутність дорожньої розмітки, відсутність дорожніх знаків та наявність ямковості та вибоїн.

Однак, матеріали справи не містять жодного доказу про те, що усунення порушень експлуатації дороги належить до компетенції позивача і що останній мав можливість усунути ці порушення. Крім того, матеріали не містять доказів того, яким чином інспекторами проводилося обстеження вищевказаної ділянки дороги, яким чином встановлено вибоїни, що не відповідають ДСТУ 3587-97, а тиакож ними не здійснювалось застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Наведеним вимогам оскаржена постанова не відповідає, оскільки містить виключно загальні фрази і не конкретизує об'єктивну сторону вчиненого правопорушення.

Позивач працює на посаді начальника « Овруцького ДЕД» ДП « Житомирський облавтодор» ВАТ « ДАК « Автомобільні дороги України» що є підприємством, що здійснює роботи по ремонту та утриманню автодоріг виключно на договірній (контрактній) основі за замовленням Служби автомобільних доріг у Житомирській області.

Тобто, філія " Овруцька ДЕД " Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" є виконавцем обсягів та видів робіт, які йому надає замовник в межах встановленого фінансування, і як підрядник, зобов'язується виконувати лише ті види та обсяги робіт, які встановлені замовником - Службою автомобільних доріг у Житомирській області та на які замовник має відповідне фінансування з бюджету та не уповноважена виконувати роботи за своїм розсудом.

Відповідно до п.3.1 Положення про філію, така є відособленим підрозділом Підприємства і не є юридичною особою. Згідно п.5.8 відносини Філії з іншими субєктами підприємницької діялності будуються на підставі договорів, що укладаються Підпрємством, і доручень Підприємства. Забезпечення діяльності Філії здійснюється начальником за рахунок коштів, переданих Філії Підприємством як оборотні кошти, отримані Філією за результатами господарської діяльності.

А відтак, посадові особи ДП «Житомирський облавтодор», як підрядника, можуть нести лише відповідальність за невиконання або неналежне виконання тих видів та обсягів робіт, які встановлені замовником та у межах виділених замовником коштів. При цьому, такими посадовими особами можуть бути лише керівник зазначеного підприємства чи інші посадові особи, що є розпорядниками виділених їм бюджетних коштів.

З листа начальника філія " Овруцька ДЕД " від 30.11.2018 року, вбачається, що протягом 2017-2018 років щомісячні плани-завдання та акти дефектів на утримання доріг Т-0607 Овруч-Народичі та Т-0604 Коростень-Народичі і відповідні фінансові ресурси на адресу філії «Овруцька ДЕД» ДП «Житомирський облавтодор» від замовника - Служби автомобільних доріг у Житомирській області не недходили.

Крім того, матеріали справи свідчать, що позивача притягнуто до відповідальності як посадову особу.

За змістом статтею 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Враховуючи зазначену норму, суд вважає за необхідне вказати, що у справах про притягнення до відповідальності посадових осіб постанова, окрім об'єктивної сторони правопорушення з покликанням на правила, норми чи стандарти, які порушені, має містити відомості про те, яку посаду обіймає посадова особа і які службові обов'язки на неї покладено. Натомість спірна постанова не містить таких відомостей.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач як начальник філії « Овруцька ДЕД » ДП «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", в даному випадку не є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст.140 КУпАП, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Крім того, суд вважає, що оскаржувана постанова є неправомірною в силу вимог ст.ст. 280,283 КУпАП.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, в порушення зазначених вимог ст.77 КАС України, відповідачем в судове засідання не представлено достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надано документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача, не надано суду переконливих доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1ст.140 КУпАП, а відтак доводи позивача не спростовано.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб ( ст. 55 Конституції України).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.140 КУпАП, тому оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення слід скасувати.

За приписами ч.3 ст. 286 КАС України За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд встановивши обставини справи та, перевіривши їх належними та допустимими доказами, приходить до висновку про скасування рішення субєкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 73-77, 121-123, 241-247, 250, 286 КАС України, ст.ст.14,33, 38, 247, 251, 256, 280, 283, 284, 289 КУпАП, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне праворпорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.10.2018 року серії НК №332223, яка винесена інспектором відділу БДР УПП у Житомирській області ДПП капітаном поліції Божок Сергієм Івановичем про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 (одна тисяча двадцять гривень 00 копійок), а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С. С. Невмержицький