Справа № 240/4736/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м.Житомир справа № 240/4736/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з 01.08.2018;

- зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Житомирській області призначити та виплатити позивачу з 01.08.2018 пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків заробітної плати та останнім місцем роботи на державній службі, зазначеної в довідках ДФС України від 01.08.2018 №712 та №713;

- стягнути з Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області різницю між призначеною пенсією державного службовця за віком у відповідності до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та фактично виплаченою пенсією по інвалідності з 01.08.2018 по день фактичного виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", за наслідком розгляду якої отримала відмову з підстав, що станом на 01.05.2016 р. не мала стажу 20 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, адже, періоди роботи позивача в органах державної податкової служби не було зараховано до стажу роботи на державній службі.

Ухвалою суду від 08.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження та призначено відкрите судове засідання у справі з викликом сторін на 12.11.2018.

12.11.2018 оголошено перерву у судовому засіданні до 27.11.2018.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляд у справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

24.10.2018 на адресу суду представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що рішенням відповідача від 06.08.2018 у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" відмовлено. Вважає дії щодо відмови правомірними, оскільки, відповідно до записів трудової книжки з 21.01.1997 позивачу було присвоєно спеціальне звання "інспектор податкової служби ІІІ рангу", а з 01.05.2016 статус державного службовця відповідно до Закону №889 позивач не має. Тому, враховуючи положення законодавства, яке діяло в момент подання позивачем заяви про призначення пенсії за віком, ОСОБА_2 не мала 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби визначених ст.25 Закону №№3723-XII, адже посади посадових осіб органів державної податкової служби, яким присвоюються спеціальні звання, не передбачені ст.25 Закону №№3723-XII.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Встановлено, що ОСОБА_2 в період з 01.04.1992 по 07.09.2018 працювала на посадах в органах державної податкової служби України, що підтверджується записами в трудовій книжці, а саме:

- 01.04.1992 по 25.11.1996 - Державна податкова інспекція по Житомирській області;

- 26.11.1996 по 11.02.2002 - Державна податкова адміністрація у Житомирській області;

- 12.02.2002 по 03.05.2007 - Регіональне управління ДААК ДПА України у Житомирській області;

- 04.05.2007 по 13.10.2008 - Державна податкова адміністрація у Житомирській області;

- 14.10.2008 по 24.07.2011 - Державна податкова адміністрація України;

- 25.07.2011 по 18.03.2013 - Державна податкова служба України;

- 19.03.2013 по 08.07.2014 - Міністерство доходів і зборів;

- 09.07.201 по 07.09.2018 - Державна фіскальна служба України (а.с. 15-27).

Позивач перебуває на пенсії по інвалідності загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_2 (а.с. 4).

01.08.2018 ОСОБА_2 звернулася до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" (а.с. 11).

Листом №10294/03.2 від 06.08.2018 Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача, що рішенням відповідача відмовлено у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки, на день набрання чинності Законом №889-VIII позивач не мав стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України (а.с. 12).

Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача, з підстав не зарахування до стажу на державній службі стажу в органах державної податкової служби, звернулася до суду із вказаним позовом за захистом порушеного права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на відповідність ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10.12.2015 року №889-VIII "Про державну службу", у Розділі XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого передбачені певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців, які займали посади державної служби до набрання чинності цим Законом.

Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.

Зокрема, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідні категорії посад державної служби, робота на яких зараховується до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до умов Закону України від 16.12.1993 №3723 "Про державну службу" визначені статтею 25 цього Закону. Цією ж статтею передбачено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Так, відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (діяв до набрання законної сили Законом України №889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до абз. 3 п. 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон України №509-XII), а з 12.08.2012 Податковий кодекс України.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України №509-XII державна податкова служба, якій за змістом частини другої цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції в областях, районах, містах і районах у міста, є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.

Посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (ч.1, 4 ст. 15 Закону №509-XII).

Цією ж нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондують вимогам ст. 5, 12 Закону №3723-ХІІ щодо обмежень пов'язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 Закону №509-XII було встановлено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Нормами абз. 1, 2 п. 344.1 статті 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі 21-340а13. Колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу".

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 01.04.1992 по 07.09.2018 на посадах в органах державної податкової служби відповідачем неправомірно не враховано у стаж роботи на посадах державної служби. Таким чином, з огляду на зарахований стаж роботи, у сукупності стаж державної служби позивача на дату звернення із заявою про призначення пенсії державного службовця становив 26 років 4 місяці, тобто позивач має необхідний 20 - річний стаж для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України №3723-XII. 01.04.1992 по 07.09.2018 на посадах в органах державної податкової служби відповідачем неправомірно не враховано у стаж роботи на посадах державної служби. Таким чином, з огляду на зарахований стаж роботи, у сукупності стаж державної служби позивача на дату звернення із заявою про призначення пенсії державного службовця становив 26 років 4 місяці, тобто позивач має необхідний 20 - річний стаж для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України №3723-XII.

Щодо наявності у позивача необхідного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", то суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.3 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Оскільки, дата народження позивача - 14.01.1960, із заявою про призначення пенсії за віком звернулася до відповідача 01.08.2018, тобто ОСОБА_2, на час звернення із заявою, досягла необхідного віку та набула право на призначення вказаної пенсії.

При цьому, суд вважає безпідставними доводи відповідача, що у зв"язку з тим, що позивач перебуває на пенсії по інвалідності, у неї відсутнє право на призначення пенсії за віком згідно Закону № 3723-ХІІ, оскільки пенсія по інвалідності позивачу призначена на загальних підставах, а не на підставі Закону № 3723-ХІІ.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області різниці між призначеною пенсією державного службовця за віком у відповідності до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та фактично виплаченою пенсією по інвалідності з 01.08.2018, то суд зазначає, що з огляду на відсутність конкретно визначеної суми, що підлягає стягненню, ефективним захистом порушених прав позивача є зобов'язання суб'єкта владних повноважень провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 різниці між призначеною пенсією державного службовця за віком та фактично виплаченою пенсією по інвалідності. Тому, в цій частині задовольняє вимоги таким способом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч цим вимогам відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності відмови ОСОБА_2 в призначенні та виплаті пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

При цьому суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов'язання Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити ОСОБА_2 з 01.08.2018 пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків заробітної плати та останнім місцем роботи на державній службі.

Аналізуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул. Перемоги, 55, м. Житомир, 10003, ) щодо відмови ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 10031, ІПН НОМЕР_1) в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул. Перемоги, 55, м. Житомир, 10003, ) призначити та виплатити ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 10031, ІПН НОМЕР_1) з 01.08.2018 пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків заробітної плати та останнім місцем роботи на державній службі, зазначеної в довідках ДФС України від 01.08.2018 №712 та №713.

Зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул. Перемоги, 55, м. Житомир, 10003, ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 10031, ІПН НОМЕР_1) різниці між призначеною пенсією державного службовця за віком у відповідності до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та фактично виплаченою пенсією по інвалідності з 01.08.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 03 грудня 2018 року