Справа № 240/4958/18
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Житомир

справа № 240/4958/18

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконною та скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 від 20.09.2018 про відкриття виконавчого провадження №57263088 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 299597,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження №57263088 від 20.09.2018 державними виконавцями не враховано положення ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», якими встановлено, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника грошових коштів, є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, а виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнених сум. Зазначає, що згідно з договором про відступлення права вимоги №В-18-1/18 від 20.06.2018, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку"" право вимоги за кредитним договором перейшло до ОСОБА_3

Внаслідок самостійного повного погашення заборгованості по кредиту, за заявою ОСОБА_3, згідно з постановою головного державного виконавця Корольовського ВДВС м.Житомир ГТУЮ в Житомирській області виконавче провадження про стягнення боргу за кредитним договором було закінчене на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" (у зв"язку із повним виконанням).

Позивач вважає, що оскільки з нього, як боржника, сума заборгованості за кредитним договором не була фактично стягнута, то відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору в розмірі 10% від суми, яка підлягала стягненню. Зазначає, що на момент відкриття виконавчого провадження по стягненню боргу за кредитним договором ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачала стягнення виконавчого збору у відсотковому відношення до суми, яка була фактично стягнута при виконанні.

З огляду на викладене, вважає постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

08 листопада 2018 року відповідачем надіслано до суду відзив на позовну заяву за вх.№22186/18, в якому зазначає, що заперечує проти позову та просить суд відмовити у його задоволенні повністю. В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що на виконання виконавчого листа №296/1665/12, виданого 18.08.2016 Корольовським районним судом м.Житомира, державним виконавцем 01.09.2016 відкрито виконавче провадження №52063130 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (боржники) в солідарному порядку 257580,87 доларів США та встановлено боржникам строк для самостійного виконання до 07.09.2016.

У зв"язку із невиконанням у добровільному порядку рішення, державним виконавцем 01.03.2017 у виконавчому провадженні №52063130 винесено постанову про арешт майна боржника - ОСОБА_1

У подальшому 03 серпня 2018 року на підставі ухвали суду було замінено стягувача у виконавчому провадженні №52063130, а саме замінено стягувача з ПАТ «ОТП Банк» на ОСОБА_3 20 вересня 2018 року головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №52063130 у зв"язку з виконанням боржником рішення у повному обсязі. Окрім того, 20.09.2018 відкрито виконавче провадження №57263088 з виконання постанови №6/55669 від 20.09.2018 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 299597,46 грн.

На виконання ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) було винесено постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку встановленому цим Законом.

Саме тому вважає, постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору, що є предметом розгляду даної справи, такою, що винесена відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до протокольної ухвали суду від 12.11.2018 оголошено перерву під час розгляду справи до 23.11.2018 для надання сторонами додаткових доказів по справі.

14 листопада 2018 року від позивача надійшли письмові пояснення у справі за вх.№22439/18, в яких зазначає, що до спірних правовідносин слід застосовувати редакцію статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, що діяла до змін, внесених 03.07.2018, оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Корольовським районним судом м.Житомир у справі №296/1665/12 розпочато з 01.09.2016, а оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору, прийнята за його наслідками.

Отже, на думку позивача, спірні правовідносини розпочали свою дію у часі з 01.09.2016.

Згідно з довідкою від 23.11.2018 розгляд справи відкладено на 29.11.2018, у зв"язку з перебуванням головуючого судді у відпустці з 22.11.2018 по 23.11.2018.

В ході судового розгляду справи судом оголошено зміст позовної заяви, заслухано пояснення представника позивача та відповідача, досліджено письмові докази, долучені до матеріалів справи, та поставлено на обговорення представників сторін, що брали участь у судовому засіданні, питання про можливість переходу суду у письмове провадження для подальшого розгляду справи.

Представник позивача та представник відповідача не заперечували проти переходу суду у письмове провадження для подальшого розгляду справи.

Суд, заслухавши думку представників сторін, відповідно до протокольної ухвали на місці (без виходу до нарадчої кімнати) ухвалив перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що 18 серпня 2016 року Корольовським районним судом м.Житомира видано виконавчий лист у справі №296/1665/12-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» 257580,87 доларів САШ, що еквівалентно курсу НБУ станом на 11.06.2014 - 2995974,61 грн (а.с.80).

01 вересня 2016 року державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_4 винесено постанову №52063130 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа у справі №296/1665/12-ц виданого Корольовським районним судом м.Житомира 18 серпня 2016 року (а.с.82).

У подальшому 01.03.2017 у межах виконавчого провадження №52063130 на підставі ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника - ОСОБА_1 (а.с.90).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 та на підставі ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 03.08.2018 у справі №296/1665/12-ц, головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 11.09.2018 винесено постанову про заміну стягувача, у виконавчому провадженні №52063130 з примусового виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 02.07.2016 у справі №296/1665/12-ц, з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на ОСОБА_3 (а.с.114).

20 вересня 2018 року, відповідно до заяви стягувача від 10.09.2018, головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №52063130 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв"язку із виконанням боржником рішення в повному обсязі (а.с.124).

Окрім того, 20.09.2018 головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2, відповідно до ст.3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому провадженні №52063130 винесено постанову №6/55669 про стягнення виконавчого збору, за змістом якої постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 299597,46 грн. У постанові №6/55669 про стягнення виконавчого збору також вказано, що вона може бути оскаржена у порядку та строку, встановлені Законом України "Про виконавче провадження" (а.с.127, 128).

На виконання вимог Закону України "Про виконавче провадження" 20 вересня 2018 року головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57263088 з виконання постанови №6/55669, виданої Корольовським ВДВС м.Житомир ГТУЮ у Житомирській області 20.09.2018, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 299597,46 грн (а.с.130).

Позивач, вважаючи незаконним прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження №57263088 від 20 вересня 2018 року щодо стягнення з нього виконавчого збору звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (чинного на момент відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №296/1665/12-ц, виданим Корольовським районним судом м.Житомира, далі - Закон №606) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону № 606 державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 606 у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону № 606 у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404) згідно зі статтею першою якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону №1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Положеннями статті 27 Закону №1404 визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Положеннями п.9 ч.1 ст.39 Закону Закону №1404 визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч3 ст.40 Закону №1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на системний аналіз норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що після зміни правового регулювання відповідно до Закону №1404 стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення без винесення відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто. При цьому, виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

Відповідно до пункту 5 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404 виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з частиною 7 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404 виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як свідчать матеріали справи, постанову про закінчення виконавчого провадження №52063130 прийнято на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону №1404 у зв'язку з виконанням боржником рішення в повному обсязі.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону №1404 постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом.

20 вересня 2018 року головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57263088 з виконання постанови №6/55669, виданої Корольовським ВДВС м.Житомир ГТУЮ у Житомирській області 20.09.2018, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 299597,46грн.

Станом на момент розгляду справи постанова №6/55669 про стягнення виконавчого збору, видана Корольовським ВДВС м.Житомир ГТУЮ у Житомирській області 20.09.2018 не була оскаржена та скасована. Правомірність винесення постанови про стягнення виконавчого збору не є предметом розгляду даної справи.

Підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий документ, яким у даному випадку є постанова №6/55669 про стягнення виконавчого збору, видана Корольовським ВДВС м.Житомир ГТУЮ у Житомирській області 20.09.2018, та яка не була оскаржена та скасована на момент відкриття виконавчого провадження №57263088.

Таким чином, відповідачем були вчинені дії, направлені на виконання постанови №6/55669, виданої Корольовським ВДВС м.Житомир ГТУЮ у Житомирській області 20.09.2018, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, відповідно до вимог Закону №1404

Вчинення аналогічних дій передбачала і попередня редакція Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст.139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (вул.В.Бердичівська, буд.82, м.Житомир, 10002, інд. номер НОМЕР_1) до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (вул.Л.Качинського, буд.12-а, м.Житомир,10002, ) про визнання незаконною та скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, з урахуванням ч.6. ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення складено у повному обсязі: 29 листопада 2018 року.

Суддя А.В. Горовенко