Справа № 1540/5017/18
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/5017/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Балабан М.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 23.06.2018 року № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним не допускалось порушення строків сплати сум грошового зобов'язання з Єдиного податку фізичних осіб в 2016 та 2017 роках, проте при сплаті в платіжних дорученнях помилково зазначено бюджетний рахунок не Олександрівської сільської ради, а Красносільської сільської ради. Крім того, позивач вказує, що не отримував акт перевірки від 03.05.2018 року, на який містяться посилання в оскаржуваному рішенні. Також, відповідачем порушено строк направлення на адресу платника податків податкового повідомлення-рішення, чим грубо порушено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платнику податків. При цьому, помилкове зазначення в платіжних документах іншого отримувача не призвело до ненадходження відповідної суми податку до бюджету у визначений строк, отже не вплинуло на виконання обов'язку платника податків із сплати податку, а тому застосування штрафної санкції є безпідставним.

Представником Головного управління ДФС в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що було проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати єдиного внеску фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та при перевірці встановлено порушення термінів сплати з єдиного податку протягом строків визначених ПК України. При проведенні перевірки контролюючим органом дотримано процедуру та на адресу позивача направлено акт перевірки, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. Платник податків несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання. Таким чином, відповідачем доведено правомірність оскаржуваного рішення.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій зазначає, що відзив на позовну заяву не містить того чи визнає чи заперечує відповідач те, що при сплаті податку позивачем в платіжних дорученнях помилково зазначено інший бюджетний рахунок. Також, наданий відзив не містить будь-яких заперечень щодо порушення строків прийняття податкового повідомлення-рішення, строків його направлення на адресу платника податків та прийняття оскаржуваного рішення за відсутності податкового правопорушення.

Представником відповідача до суду надано письмові пояснення, в яких зазначено, що затримка сплати грошового зобов'язання по єдиному податку розраховувалась з останнього дня сплати грошового зобов'язання по день фактичного зарахування коштів на рахунок платника податків. У випадку зарахування даних коштів у день звернення платника податків із заявою про переведення помилково перерахованих коштів, а саме 18.01.2018 року штрафна санкція не змінилась так як затримка сплати грошових коштів була б 152, 60 календарних днів, тобто застосовувався штраф у розмірі 20 % погашеної суми податкового боргу.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено перше судове засідання.

25 жовтня 2018 року у зв'язку з надходженням клопотання представника позивача, розгляд справи відкладено на 21 листопада 2018 року на 09:30 год.

21 листопада 2018 року в судовому засіданні долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, заслухані пояснення представників сторін та оголошено перерву до 28.11.2018 року до 15:30 год. для надання пояснень з окремих процесуальних питань.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити в їх задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

06.07.2016 року ОСОБА_1 подано до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за півріччя, якою визначено суму податкового зобов'язання у розмірі 4400,00 грн. (а.с. 21).

02 серпня 2016 року ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2, отримувач: УК у Комінтернівському районі, сплачено єдиний податок у розмірі 4400,00 грн. (а.с. 22).

12.07.2017 року ОСОБА_1 подано до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за півріччя, якою визначено суму податкового зобов'язання у розмірі 31760,00 грн. (а.с. 24).

15 серпня 2017 року ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2, отримувач: УК у Лиманському рн/отг с. Краснос./18050400, сплачено єдиний податок у розмірі 31760,00 грн. (а.с. 25).

17.10.2017 року ОСОБА_1 подано до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за три квартали, якою визначено суму податкового зобов'язання у розмірі 47205,67 грн. (а.с.26).

16 листопада 2017 року ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2, отримувач: УК у Лиманському рн/отг с. Краснос./18050400, сплачено єдиний податок у розмірі 47205,67 грн. (а.с. 27).

11.01.2018 року ОСОБА_1 подано до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за рік, якою визначено суму податкового зобов'язання у розмірі 43232,50 грн. грн. (а.с.28).

19 лютого 2018 року ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2, отримувач: УК у Лиманському р-ні/с. Олександр./18050400 сплачено єдиний податок у розмірі 43232,50 грн. (а.с. 29).

18 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою на ім'я начальника ГУ ДФС в Одеській області, в якій просив перевести помилково перераховані кошти в сумі 4400,00 грн., 31760,00 грн. та 47205,67 грн., відповідно до платіжних доручень з рахунку № НОМЕР_2 на рахунок № НОМЕР_3 (а.с. 30).

03 травня 2018 року ГУ ДФС в Одеській області проведено камеральну перевірку з питань порушення граничного строку сплати єдиного податку з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якої складено акт № 011903/15-32-16/НОМЕР_1 (а.с. 73).

Так, за результатами перевірки встановлено порушення ОСОБА_1 термінів сплати з єдиного податку строків, визначених п. 295.3 ст. 295 ПК України, відповідальність за що передбачена п. 126.1 статті 126 ПК України.

23 червня 2018 року ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № , яким за затримку 180 88 календарних днів сплати єдиного податку з фізичних осіб визначено грошове зобов'язання у розмірі 20 %, у сумі 15 793,13 грн. (а.с. 11).

Відповідно до ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу. Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, 01.03.2016 року проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (НОМЕР_1) за № НОМЕР_4. 01.03.2016 року ОСОБА_1 (НОМЕР_1) взято на облік як платника єдиного внеску за № 2747 (а.с. 19-20).

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Відповідно до пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно п. 295.3, 295.4 ст. 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал. Сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси.

Відповідно до п. 296.3, 296.4 ст. 296 ПК України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду. Податкова декларація подається до контролюючого органу за місцем податкової адреси.

Згідно пп. 10.1.2 п. 10.1, п. 10.5 ст. 10 ПК України до місцевих податків належать, зокрема, єдиний податок. Зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Згідно п. 4, 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним, для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Таким чином, з аналізу приписів Податкового кодексу України слідує, що єдиний податок вважається сплаченим у разі його перерахування платником податків на рахунок органу доходів і зборів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, ОСОБА_1 в повній мірі та своєчасно сплачувався єдиний податок, про що свідчать платіжні доручення, згідно яких зазначені в них кошти сплачені та надійшли до державного бюджету (а.с. 22, 25, 27, 29).

Тобто, позивачем виконаний покладений на нього обов'язок зі сплати єдиного податку.

Разом з тим, відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, вищезазначені штрафні санкції застосовують лише у разі несплати узгодженої суми грошового зобов'язання, а не у разі помилково сплачених сум на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає безпідставним застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску, оскільки помилкове зазначення іншого розрахункового рахунку, не є правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми податку у визначений законодавством строк.

Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 30.01.2018 року по справі № 810/875/17 (№ К/9901/1454/17), постанові від 21 лютого 2018 року по справі № 813/1008/16 (№ К/9901/22080/18), постанові від 02 жовтня 2018 року по справі № 826/13383/17 (№ К/9901/59124/18).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, допущення ОСОБА_1 помилки в номері розрахункового рахунку призвело лише до тимчасового не відображення відповідної суми єдиного внеску в його особовій картці платника податку, а не фактичної недоїмки зі сплати єдиного внеску, допущена помилка не спричинила настання будь-яких негатив них наслідків або збитків для відповідного бюджету, й, до того ж, в подальшому була самостійно виявлена та усунута позивачем, а кошти спрямовані за належністю (а.с. 75-90).

Крім того, будь-яких доводів в спростування вищевикладеного відповідачем, ГУ ДФС в Одеській області, суб'єктом владних повноважень, суду не надано.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач без достатніх на те правових підстав прийшов до висновку про наявність складу правопорушення (несвоєчасна сплата) у діях позивача, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 23.06.2018 року № є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Відповідно до до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При розподілі судових витрат суд враховує, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., відповідно до платіжного доручення № 97568 від 27.09.2018 року (а.с. 3).

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1, адреса місця проживання: 67513, АДРЕСА_1) слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1, адреса місця проживання: 67513, АДРЕСА_1) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 23.06.2018 року № .

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1, адреса місця проживання: 67513, АДРЕСА_1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 03 грудня 2018 року.

Суддя О.А. Левчук

.