Справа № 295/5200/18
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 295/5200/18 Головуючий у 1-й інстанції: Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

28 листопада 2018 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги при звільненні,

В С Т А Н О В И В :
в квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування йому грошової допомоги при звільненні, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, за останньою посадою на день звільнення з посади;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату йому грошової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення за останньою посадою на день звільнення з посади.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02.07.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що постановою Кабінету міністрів України від 22.09.2010 №889 передбачено виплату вказаним у ній категоріям військовослужбовцям, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка має постійний місячний характер та й відповідності до положень ч.2 ст.9 Закону №2011-ХІІ включається до складу грошового забезпечення даних осіб.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з урахуванням таких обставин.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України. Під час проходження військової служби перебував на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира 95 окремої десантно-штурмової бригади по особовому складу від 03.01.2018 № 1-РС позивач був звільнений з військової служби у звязку із закінченням строку контракту (а.с. 7) та виключений зі списків Військової частини НОМЕР_1 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2018 № 60 (а.с. 8).

Згідно з довідкою-розрахунком від 16.05.2018 № 353 позивачу при звільненні було нараховано та виплачено грошове забезпечення за березень 2016 року лютий 2018 року відповідно до фактичного часу перебування на службі у сумі 115834,89 грн, у тому числі: щомісячну додаткову грошову винагороду у сумі 84235,50 грн, матеріальну допомогу у сумі 6184,50 грн, грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 17977,50 грн, стрибкові 292,50 грн, винагороду за участь в АТО 5418,89 грн та компенсацію за відпустку у розмірі 1726,00грн (а.с. 9).

Позивачу було нараховано до виплати одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у сумі 77670,00 грн, що підтверджується грошовим атестатом Серія № 358868 від 05.03.2018 (а.с. 6).

Вважаючи, що одноразова грошова допомога при звільненні була нарахована без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі, передбаченої Постановою КМУ № 889, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем при звільненні позивача з військової служби було виплачено грошове забезпечення у повному розмірі, тому підстави зобовязувати відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення за останньою посадою на день звільнення з посади, відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закону України № 2011-ХІІ) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 9 Закону України № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та має забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою КМУ № 889 Кабінет Міністрів України встановив щомісячну додаткову грошову винагороду (далі - винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

13.03.2013 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 161, згідно з якою назва і пункт 1 Постанови КМУ № 889 викладені у новій редакції.

Зокрема, у п. 1 передбачена виплата винагороди:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

На виконання Постанови КМУ № 889 Міністр оборони України наказом від 15.11.2010 № 595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 29.11.2010 за № 1194/18489; з наступними змінами; далі - Інструкція), положення якої стали застосовуватися з 1 жовтня 2010 року.

У цьому акті визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.

За п. 5 Інструкції винагорода виплачується як окремий платіж разом (одночасно) з грошовим забезпеченням.

Пунктом 8 Інструкції встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У п. 9 Інструкції передбачено, що розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідно до положень п. 10 Інструкції командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.

У первинній редакції Інструкція передбачала, що підставою для видання наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) про виплату винагороди є витяги з вахтових журналів, засвідчені командиром або старшим помічником командира корабля (судна) і скріплені гербовою печаткою корабля (судна). У витягах зазначаються номер і дата наказу про зарахування корабля (судна) в кампанію, а також дні плавання на кораблі (судні) за межами зовнішнього рейду (абзаци другий, третій п. 5 Інструкції у редакції від 15.11.2010).

Таким чином, враховуючи наведені норми права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що винагорода, встановлена Постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі частини 2 статті 15 Закону України №2011-ХІІ.

Колегія суддів звертає увагу на те, що така винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, лише тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати, та лише на підставі наказу командира (начальника). Винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення.

Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №817/1207/17.

Доводи позивача щодо не врахування судом першої інстанції правової позиції Верховного Суду України, викладену у постанові від 20.10.2015 у справі №21-2942а15, колегія суддів відхиляє, оскільки у справі № 21-2942а15 Верховний Суд України висловив свою позицію щодо врахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Оскільки у межах даної справи, позивач оскаржує дії (бездіяльність) відповідача щодо невключення щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова допомога при звільненні, тому предмети розгляду справи № 21-2942а15 та справи, що розглядається не є тотожними.

Відтак, висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20.10.2015 у справі №21-2942а15 не може бути застосований до правовідносин, що виникли між сторонами даної справи.

Таким чином, враховуючи наведені норми права та встановлені обставини у справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що винагорода, встановлена Постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога при звільненні на підставі частини 2 статті 15 Закону України №2011-ХІІ.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення та відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Загороднюк А.Г.