Справа № 556/1559/18
Суддя: Котик Л.О.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 556/1559/18
Номер провадження 2-а/556/73/2018
ВОЛОДИМИРЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2018 р. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Котик Л.О.

при секретар Соловей Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Сектору реагування патрульної поліції Володимирецького ВП Вараського ВП Головного управління Національної поліції України в Рівненській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника Сектору реагування патрульної поліції Володимирецького ВП Вараського ВП Головного управління Національної поліції України в Рівненській області ОСОБА_2С про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що 01.10.2018 року він керував автомобілем марки «Mercedes Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1. На автодорозі між селами Любахи-Олізарка Володимирецького району його зупинили працівники поліції та склали протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого було винесено та вручено йому Постанову серії НК №127385 від 01.10.2018 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В оскаржуваній постанові вказано, що 01.10.2018 року о 15 год. 25 хв. ОСОБА_1, на автодорозі між селами Любахи -Олізарка, керував автомобілем марки «Mercedes Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1, без увімкненого світла ближніх фар, також під час руху користувався засобами зв»язку, тримаючи в руках мобільний телефон, а також не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.9 д, п.2.3 в, п.9.8 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122, ч.5 ст.121, ст.125 КУпАП.

Дану постанову позивач вважає незаконною, винесену з порушенням норм чинного законодавства, оскільки вказаних порушень Правил дорожнього руху не вчиняв, він керував автомобілем без увімкненого ближнього світла фар в межах населеного пункту, що не є порушенням п.9.8 Правил дорожнього руху. По телефону, під час руху транспортного засобу, не розмовляв та був пристебнутим ременем безпеки.

Також позивач посилається на те, що при винесенні оскаржуваної постанови не зазначені будь-які докази наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, ч.5 ст.121, ст.125 КУпАП, а також вказує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач не дотримався процесуальних норм. (ст.255 КУпАП)

З наведених підстав просить суд скасувати зазначену постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання позивач надіслав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги не визнає.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.4 ст. 229 КАС України.

У встановлений судом строк відзив не подано.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №127385 від 01.10.2018 р., що винесена начальником Сектору реагування патрульної поліції Володимирецького ВП Вараського ВП Головного управління Національної поліції України в Рівненській області ОСОБА_2, 01.10.2018 року о 15 год. 25 хв. ОСОБА_1, на автодорозі між селами Любахи -Олізарка, керував автомобілем марки «Mercedes Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1, без увімкненого світла ближніх фар, під час руху транспортного засобу користувався засобами зв»язку, тримаючи в руках мобільний телефон, та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.9 д, п.2.3 в, п.9.8 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122, ч.5 ст.121, ст.125 КУпАП.

Відповідно до ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Згідно положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності ( ст.245 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 9 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фото, пояснення свідків тощо. Сам по собі опис адміністративного правопорушення у постанові про накладення адміністративного стягнення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що стороною відповідача не було подано відзиву, не представлено суду доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

За змістом ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.3 частини 3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. (ч.1 ст.9 КАС України)

Частиною 2 ст.9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено у передбаченому законом порядку правомірність винесення оскаржуваної постанови та наявність в діях ОСОБА_1 порушень, за які передбачена відповідальність за ч.2 ст.122,ч.5 ст.121, ст.125 КУпАП.

Враховуючи вище викладене, що фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст 5, 6, 9, 19, 20, 22, 77, 159, 162, 241-246, 257, 260, 267, 286 КАС України, ст.ст.7, 245, п.1 ч.1 ст. 247, 251, 280 КУпАП, суд,-

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до начальника Сектору реагування патрульної поліції Володимирецького ВП Вараського ВП Головного управління Національної поліції України в Рівненській області ОСОБА_2С про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 01.10.2018 року серії НК №127385, винесену начальником Сектору реагування патрульної поліції Володимирецького ВП Вараського ВП Головного управління Національної поліції України в Рівненській області ОСОБА_2, відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122, ч.5 ст.121, ст.125 КУпАП - скасувати.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, через Володимирецький районний суд Рівненської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.15.5) розділу У111 Перехідні положення КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Котик Л.О.