Справа № 2040/5739/18
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанцї: ОСОБА_1

26 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 2040/5739/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старостіна В.В.

суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2018, по справі № 2040/5739/18, повний текст складено 08.10.2018, за адресою: вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

17.07.2018, позивач, Приватне акціонерне товариство "Харківський тракторний завод" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 від 01.06.2018 р.;

- скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Харківській області № 85769-17 від 15.06.2018 р.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.07.2017 року затверджено план санації ПАТ "ХТЗ" до порушення провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, що виключає можливість притягнення позивача до відповідальності, передбаченої приписами п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України. Крім того, податкова вимога надіслана податковим органом на адресу позивача на неузгоджене грошове зобовязання, тоді як податкові повідомлення-рішення, на підставі яких було нараховані податкові зобовязання оскаржувались позивачем в адміністративному порядку, про що ГУ ДФС у Харківській області повідомлений в установленому ПК України порядку. Оскільки позивач скористався правом на адміністративне оскарження податкових повідомлень-рішень, у ГУ ДФС в Харківській області були відсутні правові підстави для винесення податкової вимоги № 85769-17 від 15.06.2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 позовні вимоги задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 від 01.06.2018.

Скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Харківській області № 85769-17 від 15.06.2018.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, Головного управління ДФС у Харківській області, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 та у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасникв справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в маиеріалах справи доказами, що ГУ ДФС у Харківській області 16.05.2018 року проведено камеральну перевірку ПрАТ "ХТЗ" з питання дотримання граничних термінів сплати податкових зобовязань на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, земельного податку.

За результатами перевірки складено акт від 16.05.2018 року № 7103/20-40-12-10/05750295 та встановлено, що протягом граничних строків позивачем несвоєчасно сплачено самостійно визначні податкові зобовязання із сплати земельного податку за деклараціями №№ від 18.02.2016 року, НОМЕР_7 від 18.02.2016 року, НОМЕР_8 від 18.02.2016 року, НОМЕР_9 від 17.02.2017 року, НОМЕР_10 від 17.02.2017 року в порушення вимог п. 287.3 ст. 287 ПК України, а саме: допущено несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань із земельного податку та орендної плати із затримкою до 30 календарних днів включно та більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання.

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДФС були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 01.06.2018 року № НОМЕР_1 про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобовязань зі спати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 3164,00 грн. (10%);

- від 01.06.2018 року № НОМЕР_2 про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобовязань зі спати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 3189,84 грн. (20%);

- від 01.06.2018 року № про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобовязань зі спати земельного у сумі 369,07 грн. (10%);

- від 01.06.2018 року № про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобовязань зі спати земельного у сумі 5104,59 грн. (20%);

- від 01.06.2018 року № про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобовязань зі спати земельного у сумі 200, 81 грн. (10%);

- від 01.06.2018 року № про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобовязань зі спати земельного у сумі 1949,70 грн. (20%);

Не погоджуючись із вказаними рішеннями субєкта владних повноважень, ПАТ "Харківський тракторний завод" надав до ДФС України скаргу від 13.06.2018 року № 85-108, яка була направлена засобами поштового звязку 13.06.2018 року, згідно корінця рекомендованого поштового відправлення.

Водночас, листом від 13.06.2018 року № 85-109 ПАТ "Харківський тракторний завод" повідомлено ГУ ДФС у Харківській області про подання скарги до ДФС України про скасування податкових повідомлень - рішень від 01.06.2018 року № НОМЕР_1, від 01.06.2018 року № НОМЕР_2, від 01.06.2018 року №, від 01.06.2018 року №, від 01.06.2018 року №, від 01.06.2018 року №.

ДФС України 27.06.2018 року прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги за № 21925/6/99-99-11-03-01-25.

В подальшому, ГУ ДФС у Харківській області, з огляду на відсутність добровільної сплати боржником своїх податкових зобовязань за податковими повідомленнями - рішеннями від 01.06.2018 року № НОМЕР_1, від 01.06.2018 року № НОМЕР_2, від 01.06.2018 року №, від 01.06.2018 року №, від 01.06.2018 року №, від 01.06.2018 року № сформовано податкову вимогу від 15.06.2018 року № 85769-17.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями за періоди, що настали до дня введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, є протиправними та підлягають скасуванню. Крім того, оскільки позивач скористався правом на адміністративне оскарження спірних податкових повідомлень-рішень, то у ГУ ДФС у Харківській області відсутні правові підстави для винесення податкової вимоги № 85769-17 від 15.06.2018 року.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів, визначені, зокрема, положеннями Закону України від 14.05.1992 року № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"(подалі Закон № 2343-XII).

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.07.2016 року по справі № 922/1882/16 задоволено заяву ПАТ "ХТЗ" (правонаступником якого є позивач) про затвердження плану санації ПАТ "ХТЗ" до порушення провадження у справі про банкрутство, та затверджений план санації ПАТ "ХТЗ", схвалений рішенням загальних зборів кредиторів від 09.06.2016 року, терміном дії 12 місяців. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ПАТ "ХТЗ", який поширюється на вимоги кредиторів, що виникли до затвердження плану санації .

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.07.2017р. по справі № 922/2334/17 задоволено заяву ПАТ "ХТЗ" про затвердження плану санації до порушення провадження у справі про банкрутство, затверджено план санації ПАТ "ХТЗ" до порушення провадження у справі про банкрутство, схвалений рішенням загальних зборів кредиторів від 03.07.2017 року, терміном дії 12 місяців з дня затвердження судом відповідного плану санації. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ПАТ "ХТЗ", який поширюється на вимоги кредиторів, що виникли до затвердження плану санації.

За визначенням термінів Закону № 2343-XII, банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Згідно ч. 5 ст. 5 Закону № 2343-XII, санація боржника до порушення справи про банкрутство - система заходів щодо відновлення платоспроможності боржника, які може здійснювати засновник (учасник, акціонер) боржника, власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, кредитор боржника, інші особи з метою запобігання банкрутству боржника шляхом вжиття організаційно-господарських, управлінських, інвестиційних, технічних, фінансово-економічних, правових заходів відповідно до законодавства до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Ініціювати процедуру санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство мають право боржник або кредитор. Згода між боржником і кредитором (кредиторами) щодо проведення санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство може бути досягнута як до, так і після виникнення заборгованості боржника (ч. 1 ст. 6 Закону № 2343-XII).

Відповідно до частини другої та третьої статті шостої цього Закону, процедуру санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство може бути введено за наявності плану санації, який повинен бути письмово погоджений усіма забезпеченими кредиторами та схвалений загальними зборами кредиторів боржника.

Умови плану санації, а також мораторій на задоволення вимог кредиторів поширюються на вимоги всіх кредиторів, що виникли до затвердження плану санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Про затвердження плану санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство господарський суд виносить ухвалу та одночасно вводить мораторій на задоволення вимог кредиторів. Мораторій поширюється на вимоги кредиторів, що виникли до затвердження плану санації (ч. 8 ст. 6 Закону № 2343-XII).

Строк дії процедури санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство не може перевищувати 12 місяців з дня затвердження судом відповідного плану санації. Протягом процедури санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство діє мораторій на задоволення вимог кредиторів (ч. 9 ст. 6 Закону № 2343-XII).

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону № 2343-XII мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо (ч. 3 ст. 19 Закону № 2343-XII).

Колегія суддів зазначає, що термін виконання зобовязань позивача щодо сплати земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки настав до дня введення в дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, враховуючи, що введення мораторію на задоволення вимог кредиторів ПАТ "ХТЗ" відбувся саме в рамках затвердження господарським судом плану санації, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями за періоди, що настали до дня введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, є протиправними та підлягають скасуванню.

Стосовно вимоги позивача про скасування податкової вимоги ГУ ДФС у Харківській області № 85769-17 від 15.06.2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, податкова вимога виноситься податковим органом за умови наявності у платника податків податкового боргу, тобто узгодженої суми грошового зобовязання.

Судом встановлено, що сума податкового боргу, визначена у податковій вимозі № 85769-17 від 15.06.2018 року утворилась на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 01.06.2018 року № НОМЕР_1, від 01.06.2018 року № НОМЕР_2, від 01.06.2018 року №, від 01.06.2018 року №, від 01.06.2018 року №, від 01.06.2018 року №.

Пунктами 56.2, 56.3 ст. 56 ПК України визначено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 56.5 ст. 56 ПК України передбачено, що платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов'язаний письмово повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов'язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення.

Згідно положень п. 56.15 ст. 56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Оскільки позивач скористався правом на адміністративне оскарження спірних податкових повідомлень-рішень, що підтверджується матеріалами справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність у ГУ ДФС у Харківській області правових підстав для винесення податкової вимоги № 85769-17 від 15.06.2018 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позиція контролюючого органу, що вказана податкова вимога № 85769-17 від 15.06.2018 року є відкликаною з 02.07.2018 року, з огляду на погашення податкового богу, що, на думку субєкта владних повноважень, підтверджується скріншотом витягу з інформаційної системи "Податковий блок", то вказана процедура не передбачена вимогами чинного законодавства.

Так, відповідно до п. 55.1 ст. 55 ПК України, податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

В силу приписів п. 56.2 ст.56 ПК України, рішення прийняті контролюючим органом можуть бути оскаржені в адміністративному порядку, а згідно вимог п. 56.3 ст.56 ПК України, скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в областях, міжрегіональних територіальних органів. Скарги на рішення контролюючих органів міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ст.60 ПК України, податкова вимога вважається відкликаною якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

З правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що відкликання означає втрату чинності податкової вимоги, тобто скасування акта є одним із способів припинення його дії, а податкова вимога, як правовий акт індивідуальної дії податкового органу, може бути скасована лише контролюючим органом вищого рівня.

Водночас, відкликання податкової вимоги контролюючим органом, який її прийняв, нормами ПК України не передбачено.

Відповідно до пп. 60.1.2 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

Згідно п. 60.3 ст. 60 ПК України, у випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

Таким чином, законодавцем передбачена особлива процедура відкликання податкової вимоги, зокрема з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірна податкова вимога не може бути відкликана в автоматичному режимі, оскільки така процедура не узгоджується з приписами діючого законодавства.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку, що відповідач, приймаючи спірну податкову вимогу від 15.06.2018 року № 85759-17 перевищив межі повноважень, відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, за якими орган державної влади діяв не на підставі і не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також не обґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та працесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 по справі № 2040/5739/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 30.11.2018.