Справа № 813/1022/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/314/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року, ухвалене суддею Гулик А.Г., 16:09:44 год., м. Львів, дата складання повного тексту рішення 20 липня 2018 року, у справі за позовом Самбірського міського виробничого управління ЖКГ в особі голови ліквідаційної комісії Затварського Романа Богдановича до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

15.03.2018 року позивач - Самбірське міське виробниче управління ЖКГ в особі голови ліквідаційної комісії Затварського Романа Богдановича звернулося до суду з позовом до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, Головного управління ДФС у Львівській області, в якому, із урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить:

визнати протиправною відмову відповідачів списати податковий борг Самбірського міського виробничого управління ЖКГ;

зобов'язати відповідачів визнати податковий борг позивача на суму 542 234,91 грн. таким, щодо якого минув строк давності, встановлений ст.102 ПК України (безнадійним боргом);

зобов'язати відповідачів прийняти рішення про списання безнадійного боргу позивача на суму 542 234,91грн. та здійснити його списання.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Львівській області щодо розгляду заяви Самбірського міського виробничого управління ЖКГ від 30.01.2018 року. Зобов'язано Головне управління ДФС у Львівській області прийняти рішення щодо списання безнадійного боргу Симбірського міського виробничого управління ЖКГ або про відмову в такому з врахуванням правової оцінки, наданої судом в рішенні. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що податковий борг Самбірського міського виробничого управління ЖКГ виник на підставі судових рішень, а саме постанов Львівського окружного адміністративного суду від 25.05.2011 року у справі №2а-4194/09/1370, від 16.06.2011року у справі №2а-4339/11/1370, від 03.04.2013 року у справі №813/1761/13-а про стягнення податкового боргу. Вказані судові рішення набрали законної сили, а відповідач звернувся до органів Державної виконавчої служби з виконавчими листами для звернення їх до примусового виконання. Разом з цим, відповідач у листі від 28.02.2018 року №7322/10/13-01-17-07-09, визнав, що вказана заборгованість є безнадійною. Як вбачається з відповіді ГУ ДФС у Львівській області від 28.02.2018 року №7322/10/13-01- 17-07-09 відповідач заяву позивача від 30.01.2018 року по суті не розглянув, рішення за результатами її розгляду, зокрема, про відмову у списанні податкового боргу, не приймав.

Таким чином, суд першої інстанції вважає передчасними позовні вимоги про визнання протиправною відмови відповідачів списати податковий борг Самбірського МВУ ЖКГ, зобов'язання відповідачів визнати податковий борг позивача на суму 542234,91грн. таким, щодо якого минув строк давності, встановлений ст.102 ПК України (безнадійним боргом) та здійснити його списання.

З огляду на те, що відповідач не розглянув по суті заяву позивача від 30.01.2018 року, суд першої інстанції вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Львівській області щодо розгляду заяви Самбірського міського виробничого управління ЖКГ від 30.01.2018 року та зобов'язати ГУ ДФС у Львівській області прийняти рішення щодо списання безнадійного боргу Самбірського міського виробничого управління ЖКГ або про відмову в такому з врахуванням правової оцінки, наданої судом в рішенні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Самбірська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області та Головне управління ДФС у Львівській області оскаржили його, подавши апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційних скарг апелянти зазначають, що у Самбірського міського виробничого управління ЖКГ борг винник станом на 22.10.2001 - 1,8 тис. грн. ДПІ у Самбірському районі Львівської області надіслано позивачу: першу податкову вимогу №1/33 від 21.10.2001 року та другу податкову вимогу №2/422 від 27.01.2001 року. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2009 року по справі №2а-4256/08/1370 позов ДПІ у Симбірському районі Львівської області до Самбірського МВУЖКГ та Симбірської міської ради про спонукання до вчинення дій задоволено повністю та зобов'язано Самбірське МВУЖКГ та Самбірську міську раду виділити склад майна, кошти від реалізації якого підуть на погашення податкового боргу. 21.05.2009 року рішенням Симбірської міської ради №8 надано дозвіл на реалізацію заставного майна по Самбірському МВУЖКГ. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.05.2011 року по справі №2а-4194/09/1370 позов Самбірського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі ДПІ у Самбірському районі Львівської області до Самбірського МВУЖКГ - задоволено та вирішено стягнути податковий борг в розмірі 1 184 233,22 грн. за рахунок активів. Рішенням Самбірської міської ради №17 надано дозвіл на реалізацію заставного майна Самбірському МВУЖКГ. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.06.2011 року по і №2а-4339/11/1370 позов ДПІ у Самбірському районі Львівської області до Самбірського УЖКГ про стягнення податкового боргу задоволено та вирішено стягнути з Самбірського МВУЖКГ на користь держаного бюджету податковий борг в сумі 505 235,17 грн.

Постановою ДВС Самбірського міськрайонного управління юстиції від 16.06.2011 року відкрито виконавче провадження на суму 1 184 233,22 грн. Західною-Українською біржою було реалізовано майно на суму 40,6 тис. грн. Постановою ДВС Самбірського міськрайонного управління юстиції від 17.10.2011 року відкрито виконавче провадження на суму 505,2 тис. грн. Реалізовано майна на суму 31,6 тис. грн.

Самбірською міською радою 06.03.2013 року прийнято рішення №20 про порушення справи про банкрутство Самбірського МВУЖКГ.

Постановою ДВС у Самбірському районі від 01.02.2013 року повернуто виконавчий документ на суму 505,2 тис. грн. (у зв'язку з тим, що зареєстровані за боржником транспортні засоби оголошені у розшук і станом на 31.01.2013 року не розшукані).

Постановою ДВС у Самбірському районі від 04.02.2013 року повернуто виконавчий документ на суму 1 184,2 тис. грн. (у зв'язку з тим, що зареєстровані за боржником транспортні засоби оголошені у розшук і станом на 31.01.2013 року не розшукані).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2013 року по справі №813/861-1 За позов ДПІ у Самбірському районі до Самбірського МВУ ЖКГ про стягнення податкового боргу з рахунків задоволено та вирішено стягнути з рахунків боржника 4,4 тис.грн.

Самбірською міською радою 14.05.2013 року винесено рішення №23 про припинення юридичної особи Самбірського МВУЖКГ.

Станом на 01.01.2013 року поступило від реалізації заставного майна всього 110,0 тис. грн. в т.ч. в 2012 році - 43,1 тис.грн.

12.09.2013 року ДПІ у Самбірському районі повторно направлено в ДВС виконавчі листи Львівського окружного адміністративного суду на суму 1 184,2 тис. грн. та на суму 505,2 тис. грн. для стягнення податкового боргу за рахунок активів.

Станом на 01.04.2014 року податковий борг Самбірського МВУЖКГ становить 534,1 тис. грн. Описано майно на суму 1 970,00 тис. грн. зареєстровано в податкову заставу.

Самбірська ОДПІ направила листа №93/9/2500-05/62 від 19.03.2014 року Самбірському міському голові стосовно винесення на сесію міської ради питання виділення майна, яке перебуває у податкові заставі, з метою його реалізації в рахунок погашення податкового боргу відповідно до ст.95 Податкового кодексу України. Відповіді на даний час не отримано.

Станом на 01.10.2015 року борг Самбірського МВУЖКГ становить 542,3 тис. грн. та 146,5 тис. грн. по єдиному соціальному внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування.

Станом на 20.04.2018 року у Самбірського МВУЖКГ наявна заборгованість в сумі 688769,52 грн., в тому числі: податок на додану вартість - 422 604,65 грн., податок на доходи фізичних осіб - 2 039,87 грн., податок на прибуток - 1 075,08 грн., податок з власників наземних транспортних засобів - 8 060,15 гри., земельний податок з юридичних осіб - 4438,67 грн., надходження від розміщення відходів - 10 230,58 грн., інші збори за забруднення середовища - 93 786,40 грн., єдиний соціальний внесок - 14 534,12 грн.

Враховуючи те, що Самбірською ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області повторно скеровані виконавчі листи по вищезазначених рішення судів до ДВС та вживаються заходи для стягнення заборгованості Самбірського МВУ ЖКГ, прийняття рішення про визнання боргу безнадійним є безпідставним.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов'язаний із несплатою узгодженої суми грошового зобов'язання протягом установленого строку.

Відповідно до підпункту а підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Згідно до пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Підпунктом 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України під терміном безнадійний розуміється податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності 1095 календарних днів, а пунктом 102.4 цієї статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Отже, наведена законодавча норма встановлює строк примусового стягнення податкового боргу це 1095 днів з дня виникнення податкового боргу. Відповідно позовні вимоги контролюючого органу, пов'язані зі стягненням податкового боргу з платників податків, повинні пред'являтися протягом 1095 днів з дня виникнення податкового боргу. У свою чергу, пункт 102.4 статті 102 зазначеного Кодексу встановлює строки стягнення податкового боргу, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання. При цьому строк для стягнення податкового боргу починає свій перебіг з дня виникнення податкового боргу, в той час як строк для визначення грошового зобов'язання контролюючим органом відлічується з дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом.

Контролюючі органи згідно з пунктом 101.5 статті 101 Податкового кодексу України щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначає Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 за № 1844/24376 (далі - Порядок № 577).

Згідно з пунктом 2.1 Порядку № 577 під терміном безнадійний податковий борг слід розуміти: 1) податковий борг платника податків, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв'язку з недостатністю майна банкрута; 2) податковий борг фізичної особи, яка: визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; або померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; або понад 720 днів перебуває у розшуку; 3) податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України; 4) податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин); 5) податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів (пункти 3.1, 3.2 Порядку № 577).

На виконання пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 Порядку (виникнення податкового боргу внаслідок форс-мажорних обставин), платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов'язково додаються документи, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Проте, як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що дану заяву фактично не було розглянуто по суті, що встановлює бездіяльність відповідача в частині розгляду заяви і прийняття відповідного рішення згідно з чинним законодавством та вищенаведеним Порядком, зазначене підтверджується листом ГУ ДФС у Львівській області від 28.02.2018 року №7322/10/13-01- 17-07-09 відповідно до змісту якого відповідач заяву позивача від 30.01.2018 по суті не розглянув, рішення за результатами її розгляду, зокрема, про відмову у списанні податкового боргу, не приймав.

Відтак, відповідачем було неправомірно, за відсутності правових підстав не розглянуто заяву про списання податкового боргу позивача та не прийнято відповідного рішення.

Суд першої інстанції вірно вказав, що у разі невиконання свого обов'язку державним органом або органом місцевого самоврядування вчинити відповідну дію чи прийняти відповідне рішення за наявності визначених законом умов, в суду є всі підстави для прийняття рішення яким максимально ефективно буде захищено (відновлено) порушене право, свобода чи інтерес позивача, у тому числі шляхом зобов'язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, зокрема, прийняти рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується із висновком першої інстанції про те, що відповідач не розглянув по суті заяву позивача від 30.01.2018 року, щодо розгляду заяви Самбірського МВУ ЖКГ від 30.01.2018 року, а відтак наявні підстави для зобов'язання ГУ ДФС у Львівській області прийняти рішення щодо списання безнадійного боргу позивача або прийняття рішення про відмову в такому з врахуванням правової оцінки, наданої судом в рішенні.

Щодо покликання апелянтів про втручання в його дискреційні повноваження то апеляційний суд не бере до уваги вказані доводи та зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство, Європейський суд неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі «Волохи проти України» при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Отже, як вбачається з наведених судових рішень, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб'єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.

Колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 року.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року у справі №813/1022/18 за позовом Самбірського міського виробничого управління ЖКГ в особі голови ліквідаційної комісії Затварського Романа Богдановича до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 03.12.2018.