Справа № 562/3894/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року№ 857/1370/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 4 квітня 2018 року у справі №562/3894/17 (суддя Чорний І.А., м.Здолбунів) за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - ОУПФ) в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.27) просила: визнати дії відповідача щодо проведення перерахунку (призначення) пенсії, з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014-2016 роки протиправними; зобов'язати ОУПФ здійснити перерахунок та виплату та призначеної пенсії за віком у відповідності до статей 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), застосувавши показник заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передує зверненню за перерахунком пенсії, тобто за 2014-2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу, в розмірі 1,35, починаючи з 19.07.2017.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 4 квітня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права посилаючись на їх невірне тлумачення, вказує, що звернення позивача про переведення (призначення) пенсії по віку відбулось до 01.10.2017, а тому відповідач у відповідності до положень абзацу 1 пункту 4-4 «Прикінцевих положень» Закону №1058-ІV позбавлений можливості застосувати з 19.07.2017 при такому переведенні розмір середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Крім того, відповідачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності його представника, а тому апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при визначенні підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV безпідставно не застосував коефіцієнт середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислений як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки та величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, чим занизив розмір вказаної пенсії.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 01.12.2013 перебуває на обліку в ОУПФ та отримує пенсію за вислугу років призначену їй відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII; а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу виповнилось 58 років (а.с.7).

19.07.2017 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення (переведення) пенсії за віком та просила призначити їй пенсію із застосуванням для розрахунку пенсії середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідачем було переведено ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, та при такому переведенні був застосований показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попередньої пенсії за вислугу років (а.с.16).

31.08.2017 позивач звернулася до ОУПФ із заявою про надання їй розрахунку призначення пенсії відповідно до її звернення від 19.07.2017, а також копію розпорядження про призначення пенсії по віку та заробітної плати з якої обчислена пенсія (а.с.5).

13.09.2017 у відповідь на заяву від 31.08.2017 відповідач повідомив позивача, що 19.07.2017 мало місце переведення з одного виду пенсії на інший, а тому має застосуватись показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії (а.с.6).

Не погодившись із такою позицією відповідача та посилаючись на те, що Закон №1788-XII, передбачає інші підстави та порядок обчислення і призначення пенсії ніж Закон №1058-ІV, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною другою статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

За частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії 01.12.2013) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Між тим, 29 листопада 2016 року Верховний Суд України у справі №21-6331а15 висловив свою позицію стосовно того, що при переведенні з пенсії призначеної згідно Закону №1788-XII на пенсію згідно Закону №1058-ІV показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

При цьому, необхідно зазначити, що положеннями частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої вказаним Законом.

Водночас, ОСОБА_1 01.12.2003 було призначено пенсію відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернувся вперше 19.07.2017.

Відтак, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, а не як помилково вказує відповідач переведення з одного виду пенсії на інший.

Такий висновок у подібних правовідносинах висловив і Верховний Суд у постанові від 6 березня 2018 року №К/9901/3035/17.

Що стосується вимоги позивача про застосування при обчисленні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу (у відсотках) у розмірі 1,35, то такі є підставними, з огляду на таке.

Так, у відповідності до частини першої статті 25 Закону №1058-ІV (в редакції чинній на час звернення за призначенням пенсії за віком) коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою: См х Вс, Кс =, де: 100% х 12 Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування -1,08%. Для особи, яка брала участь у солідарній і накопичувальній системах, визначається один коефіцієнт страхового стажу як сума коефіцієнта страхового стажу за період участі тільки в солідарній системі та коефіцієнта страхового стажу, визначеного за період участі в солідарній і накопичувальній системах.

Отже, при призначенні пенсії за віком відповідач повинен для обчислення розміру пенсії взяти коефіцієнт страхового стажу саме 1,35 %.

Посилання ОУПФ щодо прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії», відповідно до якого з 01.10.2017 ним перераховано пенсію із використанням показника середньої заробітної плати за 2014, 2015 та 2016 роки, не можуть бути прийняті до уваги, адже предметом спору даної справи є незастосування при призначенні пенсії такого показника, через те, що останній вважав, що перехід позивача з пенсії за вислугу років згідно Закону №1788-XII на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, є переведенням з одного виду пенсії на інший в межах одного Закону, а не дії відповідача щодо перерахунку пенсії після її призначення.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги перелічених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, а рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 4 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 30 листопада 2018 року.