Справа № 803/1766/16
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2018 року

Київ

справа №803/1766/16

адміністративне провадження №К/9901/37604/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., секретар судового засідання - Титенко М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуФізичної особи-підприємця ОСОБА_2
на постановуВолинського окружного адміністративного суду від 18.01.2017 (суддя ПлахтійН.Б.)
та ухвалуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 (колегія у складі суддів: Матковська З.М., Затолочний В.С., Каралюс В.М.)
у справі № 803/1766/16
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_2
доЛуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області
провизнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 12 вересня 2016 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 585477 грн. 52 коп. за основним платежем та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 146396 грн. 38 коп.; визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 12 вересня 2016 року № за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 15859 грн. 25 коп.; визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 12 вересня 2016 року №Ф- в сумі 158592 грн. 51 коп.

Позовні вимоги мотивовані на хибністю висновків, викладених у акті документальної позапланової виїзної перевірки, без чіткого визначення підстав для виключення сум із витрат та збільшення оподатковуваного доходу. Позивач вказує, що відповідачем не було досліджено суми валових витрат по кожній конкретній господарській операції, які носили реальний характер та повністю відображені в бухгалтерському та податковому обліку за 2014, 2015 роки на підставі первинних документів, оформлених у відповідності до чинного законодавства.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18.01.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування встановлених відповідачем в ході перевірки порушень податкового законодавства, а наявні суперечності у поданих позивачем бухгалтерських документах не дають підстави вважати оскаржені податкові повідомлення-рішення протиправними.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки вважає, що вони були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач з 14 вересня 2006 року зареєстрований суб'єктом господарювання, основними видами економічної діяльності якого є: оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами; вантажний автомобільний транспорт.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно позивач є власником виробничого корпусу (цех по переробці лісу) загальною площею 715,8 кв.м, за адресою: Волинська обл., Луцький р-н, с. Боголюби, вул. 40 років Перемоги,113.

Відповідно до наказу Луцької ОДПІ №518 від 16 травня 2016 року, плану-графіка проведення планових документальних перевірок суб'єктів господарювання на ІІ квартал 2016 року, направлення №000584 від 30 травня 2016 року відповідачем з 30 травня 2016 року по 17 червня 2016 року проведено документальну планову виїзну перевірку СПД ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за той самий період.

За результатами вказаної перевірки складений акт №2512/13.04/НОМЕР_1 від 29 червня 2016 року.

На підставі висновку Луцької ОДПІ від 13 липня 2016 року про розгляд заперечення до акта документальної планової виїзної перевірки СПД ОСОБА_2 №2512/13.04/НОМЕР_1 від 29 червня 2016 року, наказу Луцької ОДПІ №860 від 26 липня 2016 року, направлення №000815 від 26 липня 2016 року відповідачем з 27 липня 2016 року по 02 серпня 2016 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку СПД ОСОБА_2 з питань, що становлять предмет заперечення, за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року.

За результатами повторної перевірки складено акт №3675/13.04/НОМЕР_1 від 09 серпня 2016 року, відповідно до висновків якого контролюючим органом виявлено порушення вимог:

пункту 2 частини першої статті 7, пунктів 2, 3,9 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого занижено єдиний соціальний внесок за 2014 рік на 77263 грн., за 2015 рік - на 81328 грн. 81 коп.;

пункту 44.1 статті 44, підпункту 139.1.9 статті 139, підпункту 170.9.1 пункту 170.9 статті 170, підпункту 177.4.1пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 585477 грн. 52 коп., з яких: за 2014 рік - на 222 503 грн. 97 коп., за 2015 рік - на 362 973 грн. 55 коп.

На підставі акта перевірки №3675/13.04/НОМЕР_1 від 09 серпня 2016 року Луцькою ОДПІ прийняті:

податкове повідомлення-рішення № від 12 вересня 2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 585 477 грн. 52 коп. за основним платежем та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 146396 грн. 38 коп.;

рішення про застосування штрафних санкцій № від 12 вересня 2016 року за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 15859 грн. 25 коп.;

сформовано і направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування №Ф- від 12 вересня 2016 року в сумі 158592 грн. 51 коп.

Судами також встановлено, що структура валових витрат позивача за 2014 рік включала в собі, зокрема, витрати на дизпаливо - 699 623 грн. 84 коп., витрати на сушіння ламелі - 1191251 грн. 41 коп., витрати на лісоматеріали 246555 грн. 53 коп.; структура валових витрат за 2015 рік включає в себе, зокрема, витрати на дизпаливо - 1576075 грн. 02 коп., витрати на сушіння ламелі - 785640 грн., витрати на лісоматеріали - 668771 грн. 57 коп.

Суди першої та апеляційної інстанцій, оцінивши докази та доводи сторін на підтвердження витрат на сушіння ламелі за 2014-2015 роки, відхилили доводи позивача про те, що для висушування однієї партії ламелі дубової в кількості 2500-2700 кв.м сушильна камера працює 72-120 год. і використовує 2016-3360 л дизельного палива на одну партію продукції, з нормою витрат 28 л дизпалива за 1 год. сушіння, посилаючись на те, що в паспорті на апарат опалювальний норму використання пального встановлено у розмірі 1,0 л - 1,5 л/год., що суперечить наданій позивачем інформації про витрати дизпалива 28 л/год.

Погодились також з висновками податкового органу, що подорожні листи вантажних автомобілів за 2014-2015 роки, надані СПД ОСОБА_2 в ході перевірки, не є належними первинними документами, що підтверджують факт понесення витрат на дизпаливо, оскільки заповнені частково. У графах 18 «звідки взяти вантаж» і 19 «куди поставити вантаж» внесено запис «по області», не зазначено найменування вантажу, відстань перевезення, кількість вантажу, номерів товарно-транспортних накладних і талонів замовника, маршрут руху, відсутній особистий підпис підприємця або іншого працівника без ідентифікації особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

А також про те, що позивачем завищено витрати по придбанню лісоматеріалів за 2015 рік на 104 595 грн. 79 коп., оскільки протягом 2015 року позивачем була придбана деревина на суму 619160 грн. 75 коп., залишок якої станом на 31 грудня 2015 року становив 54987 грн. 97 коп., відповідно стаття витрат за 2015 рік повинна становити 564175 грн. 78 коп., однак позивачем задекларовано - 668771 грн. 57 коп.

Також, як зазначено судами в судових рішеннях, в ході позапланової перевірки на підтвердження додатково понесених витрат позивач надав документи по придбанню дуба-пиловника за 2014 рік на загальну суму 265406 грн. 65 коп.: ТТН №007872 від 03.07.2014, видана ДП «Ковельське ЛГ», на суму 34991 грн. 65 коп., дуб-пиловник в кількості 18,35 куб.м; ТТН №000114 від 07.06.2014 року, видана ДП «Володимир-Волинське ЛГ», на суму 75194 грн., дуб-пиловник в кількості 29 куб.м; ТТН №009550 від 18.06.2014 року, видана ДП «Ківерцівське ЛГ», на суму 79462 грн., дуб-пиловник в кількості 27 куб.м; ТТН №000144 від 10.10.2014 року, видана ДП «Володимир-Волинське ЛГ», на суму 75 760 грн., дуб-пиловник в кількості 24,4 куб.м.

Внаслідок не підтвердження позивачем в ході перевірки оплати вищевказаних ТМЦ, їх не було враховано в рахунок збільшення суми по відповідній статті витрат.

З огляду на ненадання позивачем в ході перевірки доказів оплати вищевказаних ТМЦ, суди дійшли висновку, що будь-які документи, які не були подані платником податків до перевірки, вважаються такими, що були відсутні у нього на час складення звітності.

Зважаючи на встановлені судами попередніх інстанцій обставини, касаційний суд вважає їх висновки про необґрунтованість позовних вимог передчасними, та такими, що зроблені без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суди попередніх інстанцій, приймаючи до уваги паспорт на апарат опалювальний та розраховуючи норму витрат, залишили поза увагою те, що апарат згідно цього паспорта є опалювальним, а не сушильним. По-друге, норма витрат палива на цей апарат розрахована виходячи з певного виду та якості палива, а також об'єму приміщення.

Викладене свідчить про те, що судами з'ясовувались обставини щодо норми витрат палива без наявних технічних спеціальних знань та без урахування усіх необхідних чинників.

Аналогічно без урахування усіх необхідних чинників був зроблений висновок про завищення витрат по придбанню лісоматеріалів за 2015 рік, який ґрунтується без врахування даних про наявність чи відсутність залишків деревини з 2014 року.

Ненадання належної оцінки суперечності доказів, що підтверджують одні й ті самі обставини дає підстави стверджувати про неповноту встановлення всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення даної справи. А також про те, що висновки судів ґрунтуються виключно на припущеннях, оскільки зроблені без дослідження усіх належних та допустимих доказів.

Поза увагою судів залишено також те, що для формування доходів та витрат мають значення первинні документи, які видаються на підтвердження реально вчиненої операції, що вимагає від судів дослідження усіх первинних документів, пов'язаних з виконанням спірних операцій в сукупності з іншими доказами, що стосуються предмету доказування, встановлення обставин щодо фактичного здійснення оподатковуваних операцій, з обов'язковим врахуванням того, що суди не повинні обмежуватися дослідженням лише тих доказів, які були проаналізовані податковим органом під час проведення перевірки.

У той же час, судами не було враховано те, що право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не обмежено поданням виключно тих доказів, що надавалися ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та подавати докази на підтвердження таких заперечень, надається платникові як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу (на яких допускається подання учасником процесу нових доказів).

Як наслідок, судами взагалі не надавалась оцінка доказам, що не надавались до перевірки позивачем, а також не надана повна та належна юридична оцінка наявним у справі первинним документам бухгалтерського та податкового обліку з приводу достовірності даних вказаних в них, їх відповідності вимогам чинного податкового законодавства, наявності обов'язкових реквізитів.

Відсутні посилання на відповідні первинні документи, які досліджувались судами та висновки щодо яких покладено в основу прийняття судового рішення. Не з'ясовано в повному обсязі наявність недоліків в оформленні первинних документів, відповідно, у разі їх наявності, не встановлено чи такі недоліки є істотними та такими, що нівелюють правове значення первинного документу та реальність господарської операції.

Мотивуючи своє рішення відсутністю та/або неналежністю первинних документів на підтвердження здійснення господарських операцій позивача, суди обмежилися лише наведенням мотивів дублюючим акт перевірки.

Викладене дає підстави стверджувати про неповноту встановлення судами всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, що також вказує на непідтвердження відповідних обставин та фактів належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб.

Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Верховним Судом правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

З огляду на викладене, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18.01.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

3. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду