Справа № 810/4164/17
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4164/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Губської О.А.,

Пилипенко О.Є.,

розглянувши у порядку пистмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ) про: визнання протиправним та скасування наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 31 жовтня 2017 року № 602 «Про результати службового розслідування» зі змінами, внесеними наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 06 листопада 2017 року № 616 «Про внесення змін в наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 31 жовтня 2017 року № 602» в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «пониження в посаді».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 , оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог апеляційної скарги, просить відмовити у її задоволенні.

Учасники судового процесу, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання явку уповноважених представників до суду не забезпечили та про причини їх неявки суду не повідомили, будь-яких заяв або клопотань до суду не надали.

Приписами частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За наведених обставин, розгляд даної справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 02 березня 2012 року по 31 жовтня 2017 року займав посаду начальника служби пального і мастильних матеріалів типу ВОС 2 зенітного ракетного полку 8 армійського корпусу.

На підставі акту службового розслідування по факту відсутності пального на складі пально-мастильних матеріалів та умов і причин, що призвели до цього, який затверджений командувачем військ командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » генерал-майором ОСОБА_2 23 жовтня 2017 року, командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було прийнято наказ № 602 «Про результати службового розслідування», відповідно до п. 6 якого за належне виконання вимог ст. 96 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує начальника служби паливно-мастильних матеріалів військової частини перевіряти не менше ніж один раз на місяць наявність та якість паливного, спеціальних рідин у підрозділах і на складі військової частини, вимог пунктів 3.1.9 та 3.2.3 наказу Міністерства оборони України № 300 в частині обов`язку перевіряти не рідше одного разу на місяць наявність та якість пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин; організовувати щомісячне знімання залишків пального в баках автомобілів та на складі частини на капітана ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «пониження в посаді».

06 листопада 2017 року командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було видано наказ № 616 «Про внесення змін в наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 31 жовтня 2017 року № 602», яким пункти 1-9 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 31 жовтня 2017 року № 602 скасовано.

Викладено наказову частину наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 31 жовтня 2017 року № 602 в наступній редакції, зокрема, п. 6, відповідно до якого за належне виконання вимог ст. 96 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує начальника служби паливно-мастильних матеріалів військової частини перевіряти не менше ніж один раз на місяць наявність та якість пального, спеціальних рідин у підрозділах і на складі військової частини, вимог пунктів 3.1.9 та 3.2.3 наказу Міністерства оборони України № 300 в частині обов`язку перевіряти не рідше одного разу на місяць наявність та якість пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин; організовувати щомісячне знімання залишків пального в баках автомобілів та на складі частини на капітана ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «пониження в посаді».

Не погоджуючись з правомірністю прийняття спірних наказів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді пониження в посаді відповідає вимогам чинного законодавства.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи не встановлено обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Зокрема, ОСОБА_1 зазначає, що всупереч вимогам ст. 62 Конституції України та ст. 368 КПК України, його притягнуто до юридичної відповідальності незважаючи на відсутність встановленого факту вини особи у вчиненні викрадення військового майна. Апелянт вважає, що під час проведення службового розслідування були порушені вимоги ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України оскільки, на його думку недоведено його вини у вчиненні дисциплінарного проступку та не проведено бесіди з командиром.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції на підставі доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут) визначені загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до ст. 9 Статуту визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Згідно з ст.11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтями 29, 30 Статуту визначено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Відповідно до ст. 31 Статуту начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником. Відповідно до ст. 96 Статуту начальник служби пально-мастильних матеріалів полку підпорядковується заступникові командира полку з тилу і є прямим начальником особового складу служби пально-мастильних матеріалів полку.

На доповнення до вимог, викладених у ст. ст. 82 - 84, начальник служби пально-мастильних матеріалів полку відповідає за ощадливе витрачання пального, мастильних матеріалів і спеціальних рідин та здійснює контроль за ним, а також за виконання заходів безпеки під час користування ними і зобов`язаний: перевіряти не менше ніж один раз на місяць наявність та якість пального, спеціальних рідин у підрозділах і на складі полку, а також наявність та стан технічних засобів служби; організовувати правильну експлуатацію технічних засобів служби, роботу, пов`язану з прийманням, зберіганням і видачею підрозділам пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин і технічних засобів, а також роботу пунктів заправлення, забезпечуючи при цьому проведення заходів пожежної безпеки і виконання вимог безпеки; здійснювати аналіз витрачання пального і мастильних матеріалів та готувати його для підбиття підсумків діяльності за місяць; забезпечувати контроль якості пального згідно з чинними інструкціями та керівними документами; складати обґрунтовані розрахунки на кошти, необхідні для служби; організовувати збір і здавання відпрацьованих нафтопродуктів, охолоджуючих рідин.

Основи організації та ведення військового (корабельного) господарства, права та обов`язки посадових осіб військової частини (корабля) та з`єднання, пов`язані з веденням військового (корабельного) господарства визначені Положенням про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року № 300 (далі - Положення № 300).

Згідно з п.3.1.9 Положення № 300 усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні, зокрема, організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі).

Відповідно до п.3.2.3 Положення № 300 начальник служби пального та мастильних матеріалів частини відповідає за стан справ у своїй службі і виконує свої обов`язки відповідно до пункту 3.1.9 цього Положення, а зі спеціальних питань - виконує вказівки начальника служби пального та мастильних матеріалів вищого штабу.

Начальник служби пального та мастильних матеріалів частини відповідає, зокрема, за забезпечення частини пальним, мастильними матеріалами, спеціальними рідинами, які повинні відповідати вимогам державних стандартів і технічних умов, та технічними засобами служби, за правильне їх утримання, зберігання та витрати, а також за дотримання заходів безпеки при поводженні з ними.

Він підпорядкований заступнику командира частини по тилу і є прямим начальником особового складу служби пального та мастильних матеріалів частини.

Начальник служби пального та мастильних матеріалів частини повинен: перевіряти не рідше одного разу на місяць наявність та якість пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин та стан технічних засобів служби; організовувати щомісячне знімання залишків пального в баках автомобілів та на складі частини; організовувати та систематично здійснювати контроль якості пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин та технічних засобів при їх прийманні, зберіганні і видачі; проводити облік та звітність щодо пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин та технічних засобів.

Відповідно до п.7 Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №748 від 03 травня 2000 року (далі - Положення №748), планова інвентаризація пального, інших пально-мастильних матеріалів і спеціальних рідин проводиться не менше одного разу на місяць.

З огляду на зазначені вище нормативно-правові акти вбачається, що на начальника служби пального та мастильних матеріалів покладається обов`язок щодо здійснення перевірки не рідше одного разу на місяць наявності та якості пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин та стану технічних засобів служби та щодо організації щомісячного знімання залишків пального в баках автомобілів та на складі частини, а також щодо обліку пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин та технічних засобів.

Згідно ст. 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV (далі Дисциплінарний Статут).

Згідно з ч. 2 преамбули до Дисциплінарного Статуту усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Пунктами 1-2 розділу І Дисциплінарного Статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (п.4 розділу І Дисциплінарного Статуту).

Відповідно до п. 45 розділу ІІІ Дисциплінарного Статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Усі дисциплінарні стягнення, крім позбавлення військового звання, накладені на військовослужбовців і не скасовані до дня звільнення їх у запас чи відставку, втрачають чинність з дня звільнення.

Згідно з п. 68 розділу ІІІ Дисциплінарного Статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання. Пунктом 73 розділу ІІІ Дисциплінарного Статуту передбачено, що командувач військ оперативного командування має право, зокрема, щодо офіцерів: а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану; б) попереджувати про неповну службову відповідність; в) понижувати у посаді офіцерів від командирів батальйонів (кораблів 3 рангу), відповідних їм і нижчих; г) звільняти з військової служби через службову невідповідність від командирів батальйонів (кораблів 3 рангу), відповідних їм і нижчих.

Відповідно до п.83 розділу ІІІ Дисциплінарного Статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (абз.1 п.84 розділу ІІІ Дисциплінарного Статуту).

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно з п.97 розділу ІІІ Дисциплінарного Статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Відповідно до п.98 розділу ІІІ Дисциплінарного Статуту під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Пунктом 100 розділу ІІІ Статуту № 551 пониження в посаді військовослужбовців, пониження у військових званнях здійснюються за наказом того командира, якому надано право призначати на ці посади та присвоювати військові звання.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу командуючого військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 19 жовтня 2017 року № 567 було проведено службове розслідування по факту відсутності пального на складі паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_2 , висновки якого зафіксовані в акті, затвердженому командувачем військ командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » генерал-майором ОСОБА_2 23 жовтня 2017 року.

Відповідно до акту службового розслідування вбачається, що у військовій частині НОМЕР_2 в квітні 2017 року проходив фінансовий аудит та аудит відповідності військової частини НОМЕР_2 за період з 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2017 року. За результатами аудиту був складений аудиторський звіт № 234/3/32А від 25 травня 2017 року, в якому діяльність командування в цілому оцінена позитивно.

Так, відповідно до аудиторського звіту від 25 травня 2017 року №234/3/32А за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_2 за період з 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2017 року, який був складений Центральним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, діяльність командування військової частини НОМЕР_2 в цілому оцінена як задовільно-позитивна, з урахуванням окремих порушень, а саме: за результатами інвентаризації у військовій частині НОМЕР_2 в роті матеріального забезпечення, під час перевірки пального в баках машин встановлено нестачу дизельного пального в кількості 259 кг/305 л. на загальну суму 6,45 тис. грн. (з ПДВ), яка під час аудиту була добровільно відшкодована командиром роти матеріального забезпечення капітаном ОСОБА_3 в натуральному вигляді.

Отже, з вказаного аудиторського звіту вбачається, що станом на 31 березня 2017 року була встановлена нестача дизельного пального на 259 кг.

Відповідно до акту проведення перевірки окремих питань служби паливно-мастильних матеріалів військової частини пп НОМЕР_3 правонаступником є військова частина НОМЕР_2 від 15 червня 2017 року фактів втрат, нестач пально-мастильних матеріалів відповідно до відомості зняття залишків не виявлено (в межах допустимих похибок при вимірі).

Разом з тим, відповідно до акту перевірки матеріальних засобів довгострокового зберігання служби паливно-мастильних матеріалів на складі паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_2 від 19 жовтня 2017 року № 410, складеного внутрішньою комісією, та затвердженого тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_4 , в результаті проведення перевірки було виявлено нестачу автомобільного бензину у розмірі 7441 кг та дизельного пального в кількості 102667 кг.

В акті службового розслідування від 23 жовтня 2017 року зазначено про те, що Військовою прокуратурою Білоцерківського гарнізону за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 410 Кримінального кодексу України 19 жовтня 2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження №00000077 щодо ОСОБА_5 .

З усних пояснень прапорщика ОСОБА_5 стало відомо, що крадіжку пального він перший раз здійснив у 2015 році і з того часу з періодичністю один раз в два тижні продовжував здійснювати крадіжки в середньому 1200 літрів за раз.

Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі №357/12640/17 за результатами розгляду клопотання прокурора військової прокуратури Дубченка О.В. про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 було постановлено ухвалу від 20 жовтня 2017 року, якою застосовано до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті Центрального управління Військової служби правопорядку (по м. Києву та Київській області) строком на тридцять днів.

В даному судовому рішенні зазначено, що у клопотанні прокурор повідомив про те, що в один із днів січня 2015 року прапорщик ОСОБА_5 , будучи начальником складу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , тобто військовою службовою особою, зловживаючи адміністративно-господарськими функціями щодо організації правильного використання, зберігання та обліку пально-мастильних матеріалів, діючи з прямим корисливим умислом на викрадення іншого військового майна дизельного палива зимового, в особистих інтересах, всупереч вимог ст.ст. 4, 11, 16, 58-59 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, п.п. 3.1.9, 3.2.41 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України №300 від 16 липня 1997 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи на території парку військової частини польова пошта НОМЕР_3 , маючи безперешкодний доступ до резервуарів пально-мастильних матеріалів складу роти матеріального забезпечення, де зберігалось закріплене за ним дизельне паливо зимове довгострокового зберігання, викрав з вказаних резервуарів шляхом відкачування в автомобільну автоцистерну близько 400 кг військового майна дизельного палива зимового, яке одразу ж збув за територією парку військової частини невстановленим досудовим розслідуванням цивільним особам на суму 6 тис. грн.

У подальшому в один із днів січня 2015 року, прапорщик ОСОБА_5 , діючи повторно, з прямим корисливим умислом на викрадення іншого військового майна дизельного палива зимового, в особистих інтересах, всупереч вказаних вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи на території парку військової частини НОМЕР_2 , маючи безперешкодний доступ до резервуарів пально-мастильних матеріалів складу роти матеріального забезпечення, де зберігалось закріплене за ним дизельне паливо зимове довгострокового зберігання, викрав з вказаних резервуарів шляхом відкачування в автомобільну автоцистерну близько 800 кг військового майна дизельного палива зимового, яке одразу ж збув за територією парку військової частини невстановленим досудовим розслідуванням цивільним особам на суму 12 тис. грн.

У подальшому, 15 жовтня 2017 року прапорщик ОСОБА_5 , діючи повторно, з прямим корисливим умислом на викрадення іншого військового майна дизельного палива зимового, в особистих інтересах, всупереч вказаних вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи на території парку військової частини НОМЕР_2 , маючи безперешкодний доступ до резервуарів пально-мастильних матеріалів складу роти матеріального забезпечення, де зберігалось закріплене за ним дизельне паливо зимове довгострокового зберігання, викрав з вказаних резервуарів шляхом відкачування в автомобільну автоцистерну близько 900 кг військового майна дизельного палива зимового, яке одразу ж збув за територією парку військової частини невстановленим досудовим розслідуванням цивільним особам на суму 13,5 тис. грн.

Крім того, упродовж 2015-2017 років прапорщик ОСОБА_5 , діючи у вказаний спосіб викрав із резервуарів складу роти матеріального забезпечення закріпленого за ним військового майна 100567 кг дизельного палива зимового марок «З-0,2 мінус 25», «З-0,2 мінус 35», «З-0,2 мінус 45», «З К5 клас ІІ», а також 7441 кг автомобільного бензину марки А-76, які реалізував невстановленим досудовим розслідуванням цивільним особам, використавши незаконно отримані кошти на власний розсуд.

Всього ОСОБА_5 , діючи у вказаний спосіб, протягом 2015-2017 років викрав із закріплених за ним резервуарів пально-мастильні матеріали довгострокового зберігання, а саме 102667 кг дизельного палива зимового марок «З-0,2 мінус 25», «З-0,2 мінус 35», «З-0,2 мінус 45», «З К5 клас ІІ» та 7441 кг автомобільного бензину марки А-76 на загальну суму 914199,46 грн., які використав на власний розсуд, чим заподіяв державі матеріальні збитки на вказану суму.

З матеріалів службового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 були надані письмові пояснення, в яких вказана особа підтвердила факт вчинення дій, які зумовили нестачу паливно-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_2 .

Отже, з матеріалів службового розслідування вбачається, що нестача паливно-мастильних матеріалів (автомобільного бензину у кількості 7441 кг та дизельного пального у кількості 120667 кг) у військовій частині НОМЕР_2 зумовлена неодноразовим вчиненням начальником складу паливно-мастильних матеріалів ОСОБА_5 крадіжок відповідних паливно-мастильних матеріалів, що свою чергу, свідчить про те, що заходи стосовно контролю використання паливно-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_2 , організація та вчинення яких в силу вимог чинного законодавства належить до повноважень начальника служби паливно-мастильних матеріалів ОСОБА_1 , були проведені неналежним чином.

Щодо послинь апелянта на порушення відповідачем вимог ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у зв`язку із не проведенням командиром військової частини НОМЕР_2 з ОСОБА_1 бесіди щодо його обов`язків та щодо вчиненого дисциплінарного правопорушення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Дисциплінарний статут Збройних Сил України в редакції, яка була чинна на момент проведення службового розслідування не містить вимогу щодо необхідності проведення командиром бесіди із військовослужбовцем.

Крім того, необґрунтованими є також посилання апелянта на порушення вимог ст. 62 Конституції України та ст. 368 КПК України, та притягнення його до юридичної відповідальності незважаючи на те, що відповідним судовим рішенням не доведено його вину або причетність до вчинення кримінального правопорушення, оскільки підставами для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, який підтверджується матеріалами службового розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що під час вирішення питання про накладення на позивача дисциплінарного стягнення відповідачем враховано характер вчинюваного правопорушення та вину особи. Будь-яких доказів на спростування зазначених вище обставин позивачем до суду не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про правомірність прийнятих відповідачем наказів командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 31 жовтня 2017 року № 602 «Про результати службового розслідування» зі змінами, внесеними наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 06 листопада 2017 року № 616 «Про внесення змін в наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 31 жовтня 2017 року № 602» в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «пониження в посаді».

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено вимоги процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 311-313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.А. Губська
О.Є. Пилипенко

Повний текст постанови складено 29 листопада 2018 року.