Справа № 1640/3246/18
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/3246/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2018 року ОСОБА_1 /надалі - позивач; ОСОБА_1/ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України /надалі - МВС України/, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області /надалі - УМВС України в Полтавській області/ у якій, з урахуванням уточненої позовної заяви від 04 жовтня 2018 року /а.с. 26-28/, просить:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України та скасувати його рішення, оформлене листом №15/2-2340 від 22.08.2018, про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням І-ї групи інвалідності;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області вчинити дії щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням І-ї групи інвалідності, в порядку та розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разу загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії ВМ-І №001609 ОСОБА_1 вперше встановлено ІІ групу інвалідності починаючи з 14.12.2011, захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС, із 70% втратою професійної працездатності. У зв'язку з цим УМВС в Полтавській області виплатило позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 38220 грн. В подальшому, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0012344 від 11.07.2018 при повторному огляді встановлено першу групу інвалідності, захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС, із 100% втратою професійної працездатності, а тому позивач вважає, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно вимог статті 23 Закону України "Про міліцію" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції" в більшому розмірі. Однак, відповідачами відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, що умовами пункту 4 Порядку, не дає права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №1640/3246/18, вирішено розгляд справи проводити за правилами строщеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10:00 01 листопада 2018 року, витребувано докази.

24 жовтня 2018 року до суду надійшов відзив УМВС України в Полтавській області на позов /а.с. 35-38/, у якому представник відповідача УМВС України в Полтавській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач у 2012 році отримав одноразову грошову допомогу внаслідок визначення йому 2-ї групи інвалідності, підстави для виплати такої допомоги знову внаслідок встановлення вищої групи інвалідності - відсутні, оскільки між первинним та повторним оглядом МСЕК пройшло більше двох років, що суперечить вимогам пункту 4 Порядку №850. Вважає, що при вирішенні питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги УМВС України в Полтавській області діяло виключно в межах закону та на підставі встановлених ним повноважень та в даному випадку відносно позивача не вчинялось неправомірних дій з боку УМВС України в Полтавській області.

25 жовтня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив /а.с. 60/, у якій зазначено, що у зв'язку з повторним оглядом МСЕК позивачу встановлено першу групу інвалідності, тому в нього виникло право на отримання різниці у виплаті одноразової грошової допомоги, це право передбачено як Законом України "Про міліцію", Порядком №850, а також розділом ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію".

Позивач та представник позивача у судове засідання 01 листопада 2018 року не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, у якій зазначив, що позивач та його представник позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити /а.с. 65/.

Представники відповідачів УМВС України в Полтавській області та МВС України у судове засідання 01 листопада 2018 року не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначене, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене, суд вирішив розглядати справу за відсутності учасників справи у письмовому провадженні.

08 листопада 2018 року до суду надійшов відзив МВС України в Полтавській області на позов /а.с. 67-70/, у якому представник МВС України в Полтавській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що лист ДФОП МВС України від 22.08.2018 №15/2-3170 не можна вважати правовим актом індивідуальної дії в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. МВС України також вважає безпідставною вимогу позивача щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, оскільки вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Посилається на правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, висловлену у постанові від 23.05.2018 у справі №822/1654/16. На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів повідомляє про неможливість надати належним чином засвідчену копію рішення, прийнятого за результатами розгляду заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням першої групи інвалідності, оскільки листом ДФОП МВС України від 22.08.2018 № 15/2-3170 документи було повернуто без прийняття рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого Серія ВМ-1 № 001609 ОСОБА_1 установлено 70% втрати професійної працездатності - захворювання, пов'язане з проходженням служби в ОВС /а.с. 50/, відповідно до витягу із акту огляду МСЕК до довідки Сер. МСЕ Серія 7-66 ТЕ №0196438 позивачу встановлена друга група інвалідності з 14.12.2011, захворювання, пов'язане з проходженням служби в ОВС /зворот а.с. 50/, у зв'язку з чим на підставі висновку про призначення одноразової грошової допомоги в разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Законом України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" ОСОБА_1 призначена та виплачена одноразову грошову допомогу у розмірі 38220 грн. /а.с. 49/.

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ № 0012344 від 11.07.2018 та довідки до акта огляду МСЕК Серії АВ №0012344 ОСОБА_1 встановлено І групу інвалідності, захворювання, так, пов'язане з проходженням служби в ОВС /а.с. 47/.

19.07.2018 позивач звернувся із заявою (рапортом) до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області Захарченка Д.А. про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням першої групи інвалідності, захворювання, пов'язане з проходженням служби в ОВС /а.с. 44/.

До вказаної заяви позивачем було додано: постанову ВЛК УМВС України в Полтавській області від 10.11.2011 № 15/ВЛК /а.с. 45/, довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серії АГ № 0022651 /а.с. 46/, виписку з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ № 0012344 /а.с. 47/, довідку до акта огляду МСЕК Серії АВ №0012344 /а.с. 47/, копію паспорта та ідентифікаційного коду /зворот а.с. 52-53/, рахунок в банку /а.с. 54/, довідку НАСК "Оранта" від 19.07.2018 № 03-02/484 /а.с. 51/.

31.07.2018 УМВС України в Полтавські області на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_1 складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію", яким на підставі пункту 3.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, одноразову грошову допомогу призначено ОСОБА_1 у розмірі згідно з розрахунком 422030 грн. (нарахована одноразова грошова допомога - 460250 грн. - раніше виплачена сума - 38220 грн.) /а.с. 43/.

Листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 22.08.2018 №15/2-3170 повернуто матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 без прийняття рішення, з посиланням на те, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, що за умовами пункту 4 Порядку, не дає йому права на отримання грошової допомоги у більшому розмірі /а.с. 72/.

Листом УМВС України в Полтавські області від 28.08.2018 №4/2340 позивача повідомлено, що матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 повернуті без прийняття рішення /а.с. 42/.

Позивач не погодився з діями та рішенням МВС України, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Частиною 2 другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з частиною сьомою статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565-XII у разі отримання працівником міліції поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому розмір одноразової грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

02 липня 2015 року прийнято Закон України "Про Національну поліцію", згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції /надалі - Порядок №850/.

Пунктом 2 Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктом 7 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку № 850 встановлено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Відповідно до пункту 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що законодавцем встановлено два альтернативні варіанти рішень, які можуть прийматися МВС після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів: призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, відмова в призначенні грошової допомоги. Цією нормою не надано МВС повноважень приймати рішення про повернення матеріалів з питання призначення одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, МВС України не було прийнято рішення, передбаченого Порядком №850, чим допущено порушення права позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів і прийняття відповідного рішення відповідно до Порядку №850.

Як вбачається з матеріалів справи, подані позивачем документи для призначення одноразової грошової допомоги повернуто Департаментом фінансово-облікової політики МВС України до Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області /а.с. 41, 72/.

Так, листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 22.08.2018 №15/2-3170 повернуто матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 без прийняття рішення з посиланням на те, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, що за умовами пункту 4 Порядку не дає йому права на отримання грошової допомоги у більшому розмірі /а.с. 72/.

У відзиві на позову заяву представник МВС України повідомив суд про неможливість надати належним чином засвідчену копію рішення, прийнятого за результатами розгляду заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановленням першої групи інвалідності, оскільки листом ДФОП МВС України від 22.08.2018 № 15/2-3170 документи було повернуто без прийняття рішення.

Відтак, МВС України не приймало рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням І-ї групи інвалідності, оформленого листом №15/2-2340 від 22.08.2018.

За таких обставин позовна вимога про скасування рішення МВС України, оформленого листом №15/2-2340 від 22.08.2018, про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням І-ї групи інвалідності задоволенню не підлягає.

Водночас, повернення матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги, як вид рішення за наслідками розгляду вищевказаних документів, не передбачений законом, а тому слід дійти висновку, що відповідач МВС України діяв не у спосіб, встановлений законом.

Відповідач МВС України вмотивував повернення матеріалів ОСОБА_1 тією обставиною, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, що за умовами пункту 4 Порядку не дає позивачу права на отримання грошової допомоги у більшому розмірі.

Однак, Законом України "Про міліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, і підстави, з якої позивач повернув матеріали ОСОБА_1, вказана норма не містить.

Аналогічна права позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16, провадження № К/9901/16183/18.

За таких обставин суд дійшов висновку, що дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення висновку та документів щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду першої групи, до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області вчинені не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені законодавством України.

З огляду на вищевикладене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України (ідентифікаційний код 00032684, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601) щодо повернення висновку та документів щодо виплати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 38400) одноразової грошової допомоги, як інваліду першої групи, до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та неналежного їх розгляду Міністерством внутрішніх справ України згідно з вимогами Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 та зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України (ідентифікаційний код 00032684, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601) повторно розглянути висновок з відповідними документами відносно ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 38400) та прийняти рішення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, з урахуванням висновків суду.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області вчинити дії щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням І-ї групи інвалідності, в порядку та розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разу загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд зазначає, що дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області вчинити дії щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням І-ї групи інвалідності, в порядку та розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разу загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" - є такими, що виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України подати до суду протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили звіт про його виконання, суд зазначає про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов'язань на суб'єкта владних повноважень є правом, а не обов'язком суду.

Суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання даного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 205, 229, 241-245, 262, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 38400) до Міністерства внутрішніх справ України (ідентифікаційний код 00032684, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601), Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області (ідентифікаційний код 08592276, вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36000) про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України (ідентифікаційний код 00032684, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601) щодо повернення висновку та документів щодо виплати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 38400) одноразової грошової допомоги, як інваліду першої групи, до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та неналежного їх розгляду Міністерством внутрішніх справ України згідно з вимогами Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України (ідентифікаційний код 00032684, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601) повторно розглянути висновок з відповідними документами відносно ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 38400) та прийняти рішення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.С. Сич