Справа № 808/488/17
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

27 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/488/17
Суддя І інстанції - Прудивус О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Запорізької області про скасування наказу про звільнення, поновлення на публічній службі, роботі, внесення запису до трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

встановиВ:

14.02.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до суду в якому просить визнати незаконним звільнення з роботи на підставі наказу прокурора Запорізької обласної № 1ц від 03.01.2017 р. про звільнення з займаної посади та з органів прокуратури в зв'язку із закінченням строку трудового договору згідно п.2 ст. 36 КЗпПУ; поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру управління підтримання державного обвинувачення в суді та нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях прокуратури Запорізької області з 03.01.2017 р. та зобов'язати відповідача внести відомості про прийом на роботу на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру управління підтримання державного обвинувачення в суді та нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях до трудової книжки.

В обґрунтування позову посилається на те, що 13.12.2016 р. наказом № 37/4 в зв'язку з частковою зміною структури та штатного розпису прокуратури області ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області на період відпустки по догляду за дитиною іншого працівника. 03.01.2017 р. ОСОБА_1 написав заяву про прийняття на роботу на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальному провадженні та інших заходів примусового характеру управління підтримання державного обвинувачення в суді та нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях на період відпустки по догляду за дитиною іншого працівника. 05.01.2017 р., ОСОБА_1 фактично приступив до виконання обов'язків в новому відділі, того ж дня зареєстровано ним два звернення громадян: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Але 12.01.2017 р. у відділі кадрів ОСОБА_1 ознайомлено з наказом прокурора Запорізької обласної № 1ц від 03.01.2017 р. про звільнення з займаної посади та з органів прокуратури в зв'язку із закінченням строку трудового договору.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.03.2018 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на той факт, що оскаржуване рішення прийняте без з'ясування суттєвих обставин у справі, зокрема щодо наявності вакантних місць, фактичного продовження виконання позивачем службових обов'язків та написання рапорту про прийняття роботу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, представники відповідача просили відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної інстанції, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 23.11.2011 р. позивач був призначений стажистом на посаді помічника Мелітопольського міжрайонного прокурора, з 07.06.2012 р. - стажистом на посаді прокурора Мелітопольської міжрайонної прокуратури Запорізької області у зв'язку з частковою зміною структури та штатного розпису відповідача, з 01.11.2012 р. призначений на посаду прокурора Мелітопольської міжрайонної прокуратури та 31.11.2012 р. прийнята присяга працівника прокуратури.

У період з листопада 2012 року по грудень 2016 року позивач обіймав посади прокурора Мелітопольської міжрайонної прокуратури Запорізької області; слідчого Слідчого відділу Прокуратури Запорізької області, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією трудової книжки позивача.

Судом встановлено, що 13.12.2016 р. наказом відповідача № 371ц у зв'язку з частковою зміною структури та штатного розпису прокуратури Запорізької області позивача призначено на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області на період відпустки для догляду за дитиною іншого працівника. При цьому встановлено, що у заяві від 13.12.2016 ОСОБА_1 вказав, що не заперечує проти призначення на вказану посаду на період відпустки ОСОБА_4

Також встановлено, що 12.12.2016 юристом 1 класу ОСОБА_4 на ім'я прокурора Запорізької області Романова В.П. написано заяву з проханням вважати її такою, що приступила до виконання своїх службових обов'язків з 03.01.2017р.

Внаслідок такої заяви, 03.01.2017 р. на адресу позивача відповідачем направлено лист з повідомленням про необхідність отримати трудову книжку, здати службове посвідчення та подати електронну декларацію у строк протягом двадцяти робочих днів, які обраховуються з 03.01.2017 р, після чого прийнято накази: 1) Наказ від 03.01.2017 р. № 1ц про звільнення позивача з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області та з органів прокуратури Запорізької області у зв'язку з закінченням строку трудового договору на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України та від 03.01.2017 р. № 2ц, яким юриста 1 класу ОСОБА_4, яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною, наказано вважати такою, що приступила на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області з 03.01.2017 р.

Крім того встановлено, що в період з 15.12.2016 р. по 04.01.2017 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, що підтверджується листком непрацездатності серія АГШ № 803609.

Статтею 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Статтею 36 КЗпП України встановлено, що однією з підстав припинення трудового договору є: 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звільнення працівника у зв'язку із закінченням строку трудового договору допускається як у період тимчасової непрацездатності особи, так і у період перебування його у відпустці, оскільки заборона щодо звільнення працівників у вказаних вище випадках існує виключно щодо розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тобто з підстав, передбачених у ст.ст. 40, 41 КЗпП України, а не ст. 39 вказаного нормативно-правового акту і припинення трудового договору по закінченню строку не потребує заяви чи якогось волевиявлення працівника зазначена норма не передбачає і обов'язку щодо пошуку та пропозиції працівнику вакантних посад на момент звільнення.

Таким чином судом встановлено, що позивач, перебуваючи на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області на період відпустки для догляду за дитиною іншого працівника, достовірно знав та усвідомлював про те, що в разі виходу іншого працівника із відпустки по догляду за дитиною,тобто закінчення строкового договору, буде звільнений з посади відповідно до чинного законодавства.

Крім того, судом встановлено, що в зв'язку з написанням 12.12.2016 р. заяви ОСОБА_4 про бажання приступити до виконання своїх службових обов'язків з 03.01.2017 р., відповідачем правомірно видано накази від 03.01.2017 р. № 1ц про звільнення позивача у зв'язку з закінченням строку трудового договору на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України та № 2ц про допуск ОСОБА_4 до роботи на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області з 03.01.2017 р.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог і доводи апеляційної інстанції не спростовують висновки суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків зроблених судом першої інстанції, в рішенні суду першої інстанції правильно дана правова оцінка обставин по справі, правильно застосовані норми матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 28 листопада 2018 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник