Справа № 2а-1987/12/2670
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2018 року

Київ

справа №2а-1987/12/2670

адміністративне провадження №К/9901/11502/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В.М.,

Шарапи В.М.,

при секретарі - Шевчук К.В.,

за участю

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

представника відповідача 1 - ОСОБА_5,

представника відповідача 2 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року (головуючий суддя - Ключкович В.Ю., судді - Борисюк Л.П., Губська О.А.) у справі

за позовом ОСОБА_3

до Державної митної служби України, правонаступником якої є Державна фіскальна служба України та Київської регіональної митниці, правонаступником якої є Київська міська митниця Державної фіскальної служби

про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2008 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної митної служби України та Київської регіональної митниці про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

2. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідачами у порушення законодавчих норм, які регулюють трудові відносини, було незаконно звільнено позивача з займаної посади у зв'язку із зміною в організації виробництва і праці, що призвело до порушення його конституційного права на працю.

3. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2009 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України від 28.07.2008 року № 1351-к про звільнення з 01.08.2008 року ОСОБА_3 з посади начальника служби внутрішньої безпеки Київської регіональної митниці. Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника відділу власної безпеки Київської регіональної митниці з 01.08.2008 року. Зобов'язано Голову Державної митної служби України видати наказ про поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника відділу власної безпеки Київської регіональної митниці з 01.08.2008 року. Стягнуто з Київської регіональної митниці на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2008 року по 27.02.2009 року в розмірі 63 912, 66 грн.

4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2009 року апеляційну скаргу Київської регіональної митниці задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2009 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 січня 2012 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2009 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної митної служби України та Київської регіональної митниці про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано. Справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

6. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 січня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

7. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про визнання протиправним та скасування наказу голови Державної митної служби України від 28 липня 2008 року №1351-к; поновлено на посаді начальника служби власної безпеки Київської регіональної митниці з 01 серпня 2008 року; зобов'язано голову Державної митної служби України видати наказ про поновлення на посаді начальника служби внутрішньої безпеки Київської регіональної митниці з 01 серпня 2008 року; зобов'язано Державну митну служби України нарахувати та виплатити середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 01 серпня 2008 року по день поновлення на роботі.

8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 лютого 2016 року касаційні скарги Київської регіональної митниці та Державної митної служби України задоволено частково. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2012 року в частині, що стосується стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У решті судове рішення залишено без змін.

9. При цьому, судом касаційної інстанції зазначено, що при новому розгляді справи, суду слід вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку. Також наголошено, що апеляційний суд помилково зобов'язав нарахувати та виплатити середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу Державну митну службу України, а не Київську регіональну митницю, де позивач проходив службу.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

10. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року здійснено заміну відповідача - Київську регіональну митницю на Київську міську митницю Державної фіскальної служби. Здійснено заміну відповідача - Державну митну службу на Державну фіскальну службу України.

10.1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

10.2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2012 року в частині відмови у задоволенні позову, що стосується стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - скасовано та прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково.

10.3. Стягнуто з Київської міської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме за період з 01.08.2008 по 18.12.2012 у розмірі 479997 (чотириста сімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто сім) гривень 12 копійок з урахуванням виплачених сум.

11. Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2012 року у справі №2а-1987/12/2670, наказом Державної митної служби України від 19.12.2012 року №2934-к «По особовому складу митних органів» ОСОБА_3 з 01.01.2008 року було поновлено на посаді начальника служби внутрішньої безпеки Київської регіональної митниці. Ця обставина щодо видання Державною митною службою України даного наказу сторонами не заперечувалася, з огляду на що колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 01 серпня 2008 року (з моменту звільнення) по 18 грудня 2012 року включно (до моменту видання наказу Державною митною службою України від 19.12.2012 року №2934-к «По особовому складу митних органів», яким ОСОБА_3 з 01.01.2008 року поновлено на посаді начальника служби внутрішньої безпеки Київської регіональної митниці), оскільки за інший період стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу вирішено постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2013 у справі №826/1664/13-а. Вирішуючи питання щодо суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, колегія суддів виходила з того, що .середньомісячна заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням, складає 9130,38 гривень, а середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складає - 434 грн. 78 коп., під час судового розгляду адміністративної справи позивач щодо зазначеної суми заперечень не висловив. Посилаючись на листи Міністерства соціальної політики України суд визначив, що тривалість вимушеного прогулу позивача складає 1104 робочих дні, а розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу складає 479997,12 грн. (1104*434,78) та підлягає стягненню з на користь останнього з Київської міської митниці Державної фіскальної служби.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

12. 16 травня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Київської міської митниці Державної фіскальної служби (далі - скаржник) на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року, в якій скаржник просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

13. В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначає, що апеляційним судом здійснено невірний розрахунок кількості днів вимушеного прогулу позивача. Так, скаржник вказує на те, що вимушений прогул ОСОБА_3 становить 1102 робочі дні. Крім того, скаржник, посилаючись на приписи Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.19921 року №9, КЗпП України та Закону України «Про загальнообов'язкове державну соціальне страхування на випадок безробіття», вказує на необхідність вирахування з суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача сум отриманої ним допомоги по безробіттю, вихідної допомоги.

14. Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

15. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до Наказу №1351-к позивача звільнено із митних органів з 01 серпня 2008.

16. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду у цій справі від 06 вересня 2012 року скасовано наказ голови Державної митної служби України від 28 липня 2008 року №1351-к та поновлено на посаді начальника служби власної безпеки Київської регіональної митниці з 01 серпня 2008 року. Рішення суду апеляційної інстанції в цій частині ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 лютого 2016 року залишено в силі.

17. Як вбачається з тексту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року у справі №826/1664/13-а (номер ЄДРСР 31856938), судом встановлено, що відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2012 року №2а-1987/12/2670, наказом Державної митної служби України від 19.12.2012 року №2934-к «По особовому складу митних органів» ОСОБА_3 з 01.01.2008 року було поновлено на посаді начальника служби внутрішньої безпеки Київської регіональної митниці. Обставина щодо видання Державною митною службою України наказу від 19.12.2012 року №2934-к «По особовому складу митних органів» на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2012 року №2а-1987/12/2670 сторонами не заперечувалася.

18. В матеріалах справи міститься «Протокол розрахунку про середню заробітну плату станом на 01.08.2008», виданий ОСОБА_3, згідно якого середньомісячна заробітна плата позивача за останні 2 місяці перед звільненням, складає 9130,38гривень, а середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складає - 434 грн. 78 коп.

19. Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до листів Міністерства соціальної політики України №6884/0/14-07/13 від 18.09.07р., №0338/0/14-08/13 від 30.09.2008р., №9681/0/14-07/13 від 25.08.2009р., №9111/0/14-10/13 від 25.08.2010р., №8515/0/14-11/13 від 23.08.2011р. тривалість вимушеного прогулу позивача складає 1104 робочих дні (за 2008 р.110 днів; за 2009р.-251 день, за 2010р. -251 день, за 2011 р. - 242 дні).

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

20. Стаття 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21. Стаття 235 Кодексу законів про працю України: у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу &?д;…&? ;.

22. Стаття 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР: порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України &?я;…&gо;.

23. Пункт 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100): обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки&? ;…&?а;. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата &?б;…&? ;.

24. Пункт 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100): нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

25. Пункт 8 Порядку №100: нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

26. Абзац 3 пункту 3 Порядку №100: усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

27. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

28. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

29. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

30. Щодо здійсненого судом апеляційної інстанції розрахунку суми середнього заробітку, яка підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів зазначає наступне.

31. Київським апеляційним адміністративним судом встановлено, що кількість днів вимушеного прогулу ОСОБА_3 становить 1104 дні. Проте, Суд зазначає, що при здійсненні підрахунку цієї кількості днів згідно листів Міністерства соціальної політики України апеляційним судом допущено помилку. Так, відповідно до листа Міністерства соціальної політики України №6884/0/14-07/13 від 18.09.07р. кількість робочих днів за період 01.08.2008 року - 31.12.2008 року становить 108 днів, тоді як судом апеляційної інстанції зазначено про 110 днів. Зазначена помилка призвела до здійснення цим судом невірного розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_7

32. Водночас, доводи скаржника про необхідність вирахування з суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача сум отриманої ним допомоги по безробіттю, вихідної допомоги та інших виплат колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення розміру цієї суми за певних обставин. Аналогічний правовий висновок зроблено Великою палатою Верховного Суду в постанові від 20 червня 2018 року у справі №826/808/16.

33. Статтею 159 КАС України (в редакції, чинній на час ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

34. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

35. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 349 КАС України Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

36. Беручи до уваги те, що Суд в силу положень статті 341 КАС України позбавлений можливості встановлювати обставини у справі, а також додатково перевіряти докази, враховуючи порушення судом апеляційної інстанції принципу офіційного з'ясування обставин справи, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) щодо законності і обґрунтованості, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування такого судового рішення і направлення справи в цій частині позовних вимог на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

37. Керуючись статтями 341, 344, 349-354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и в :

38. Касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби - задовольнити частково.

39. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року в частині стягнення з Київської міської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме за період з 01.08.2008 по 18.12.2012 у розмірі 479997,12 грн. скасувати та направити в цій частині справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

40. В іншій частині постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року - залишити без змін.

41. Повний текст постанови складено 29 листопада 2018 року.

42. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа