Справа № 0940/1772/18
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2018 р. справа № 0940/1772/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря Котик Д.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Юрчука Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

01.10.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій за № від 11.06.2018; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за № від 11.06.2018.

05.10.2018 ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомлення учасників справи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач на підставі помилкових висновків, за наслідками проведеної фактичної перевірки господарської одиниці, де здійснює свою підприємницьку діяльність позивач, про не забезпечення позивачем відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків, сумі коштів, зазначених в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, про реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, про реалізацію тютюнових виробів з полиць самообслуговування, про порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, оскаржуваними рішеннями застосував фінансові санкції в загальному розмірі 157 872, 30 гривень. Вважає, що перевірку проведено без будь-яких підстав для її проведення, а оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивів, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, обґрунтованого тим, що фактичну перевірку здійснено в межах норм Закону, а оскаржувані рішення є правомірними. Просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.

21.05.2018, з метою здійснення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, реалізації підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, та відповідно до підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, наказом начальника Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області видано наказ «Про проведення фактичної перевірки» за № 703 на проведення фактичної перевірки маркету та бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, фізична особа-підприємець ОСОБА_3.

На підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України та наказу від 21.05.2018 за №703, відповідачем видано направлення за №866, 867 від 21.05.2018 на фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, маркету та бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1. Мета перевірки - здійснення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

21.05.2018 о 16 год. 20 хв. посадовими особами відповідача проведено перевірку господарської одиниці маркету та бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_3.

Перевірку проведено в присутності касира ОСОБА_4, якій 21.05.2018 о 16:20 год. пред'явлено службові посвідчення та направлення на проведення перевірки за №866, 867 від 21.05.2018 та вручено копію наказу від 21.05.2018 за №703.

За наслідками перевірки складено акт (довідку) про результати фактичної перевірки за №090127 від 30.05.2018 (реєстраційний №425/09/18/РРО/).

Вказаною перевіркою виявлено: порушення порядку проведення розрахунків - не забезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків, сумі коштів, зазначених в денному звіті реєстратора розрахункових операцій; реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка - реалізовано лікер "Крем де Кассис", 0,7 л, 15% алкоголю, по ціна 485 гривень (акцизна марка №003553, 01/15, дата виробництва: березень 2015 року, термін придатності визначений виробником до березня 2018 року); реалізація тютюнових виробів з полиць самообслуговування - реалізовано сигарети "Монте-Карло" по ціні 26,25 гривень з полиці самообслуговування; порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку - не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації в книзі обліку доходів і витрат, сума вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку становить 67 036, 15 гривень.

Висновками перевірки встановлено порушення: пунктів 12, 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; статті 226 Податкового кодексу України; статтей 11, 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»; пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання запровадження марок акцизного податку нового зразка для алкогольних напоїв і тютюнових виробів» за №296 від 14.05.2015; пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, наказу Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» за №481 від 16.09.2013.

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області про застосування фінансових санкцій за № від 11.06.2018, на підставі вказаного акту перевірки, згідно з абзацами 10 , 16 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», за продаж тютюнових виробів з полиць самообслуговування застосовано до позивача фінансові санкції в розмірі 6 800 гривень, за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразку застосовано до позивача фінансові санкції в розмірі 17 000 гривень.

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області про застосування фінансових санкцій за № від 11.06.2018, на підставі вказаного акту перевірки, за порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, наказу Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» за №481 від 16.09.2013, на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 134 072, 30 гривень.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Стаття 80 Податкового кодексу України визначає порядок проведення фактичної перевірки.

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно пункту фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5).

Відповідно до пункту 80.4 даної статті цього ж Кодексу перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Суд встановив, що посадові особи контролюючого органу приступити до проведення фактичної перевірки за пред'явленням службових посвідчень та направлення на проведення фактичної перевірки, що підтверджується особистим підписом касира ОСОБА_4, у направленнях на перевірку від 21.05.2087 за №866, 867.

Підставою здійснення перевірки, згідно з пояснень відповідача, є заява фізичної особи.

Суд не встановив, а позивач не обґрунтував протиправності призначення фактичної перевірки позивача, а також суд не виявив порушень прав платника податків - позивача під час здійснення дій посадових осіб відповідача щодо проведення фактичної перевірки.

Таким чином, фактична перевірка проведена в межах та у спосіб встановлений вказаними нормами Податкового кодексу України, а дії щодо здійснення такої перевірки, є правомірними.

Також, суд встановив, що один примірник акта (довідки) про результати фактичної перевірки за №090127 від 30.05.2018 (реєстраційний №425/09/18/РРО/), отримано касиром ОСОБА_4.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Згідно з частиною 4 статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

У разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

При цьому алкогольні напої та тютюнові вироби, вироблені в Україні або імпортовані в Україну до набрання чинності внесеними відповідним законом змінами щодо маркування, знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива).

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6 800 гривень; виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Суд, досліджуючи правомірність винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій за № від 11.06.2018, встановив реалізацію позивачем алкогольних напоїв - лікер "Крем де Кассис", 0,7 л, 15% алкоголю, термін придатності до споживання якого закінчився, чим порушено вимоги статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Також, суд встановив реалізацію позивачем тютюнових виробів - сигарет "Монте-Карло" по ціні 26,25 гривень, з полиць самообслуговування, чим порушено вимоги статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Вказані факти відображено в акті фактичної перевірки, а також підтверджено письмовими поясненнями ОСОБА_4, наданими 21.05.2018 та показами, в судовому засіданні, свідка ОСОБА_6

Покази свідка ОСОБА_5, допитаної з цього приводу, є загальними, свідок, стверджуючи факт придбання посадовими особами контролюючого органу цигарок не з полиці самообслуговування, жодних інших конкретних обставин не пам'ятає, осіб, що здійснили придбання товарів не пригадує, не пам'ятає кількість осіб, що проводили закупку, часу чи будь-яких інших обставин, що могли конкретизувати надані суду покази як достатні для забезпечення мети доказування у справі.

Покази свідка ОСОБА_4 з цього приводу суперечать наданими одразу після проведення закупки поясненням, і така суперечність наданими показами не усунута.

Таким чином, за вказані порушення рішенням Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області за № від 11.06.2018 правомірно застосовано до позивача фінансові санкції в розмірі 23 800 гривень.

Як наслідок, рішення Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області за № від 11.06.2018, є правомірним, а позовні вимоги в цій частині необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Досліджуючи правомірність винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій за № від 11.06.2018, суд зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Згідно з пунктом 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 13 статті 3 цього Закону суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Як встановив суд, рішенням Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області за № від 11.06.2018, за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку - не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації в книзі обліку доходів і витрат, сума вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовано штрафні санкції в розмірі 134 072, 30 гривень.

Згідно з статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Таким чином, суд встановив, що фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару, та не зобов'язані вести облік товарних запасів за місцем їх реалізації.

Факт не здійснення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації в книзі обліку доходів і витрат відповідачем встановлено відповідно до накладних бухгалтерського обліку.

Висновки відповідача про реалізацію товарів, які не відображено в обліку товарних запасів за місцем їх реалізації в книзі обліку доходів і витрат ґрунтуються на підставі відомостей про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 29.05.2018 при перевірці господарської одиниці міні-маркету «Лісовий», кафе «Смак дня», маркету «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належать позивачу, тобто такі висновки зроблено щодо сукупного товару, що реалізовується позивачем у кількох різних точках реалізації товару, що належать позивачу.

Реальної інвентаризації товарних залишків з облікованими під час фактичної перевірки маркету та бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» не проведено.

Як наслідок, висновки відповідача про реалізацію товарів, які не відображено в обліку товарних запасів за місцем їх реалізації в книзі обліку доходів і витрат, є помилковими.

За таких обставини, є протиправним та підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області за № від 11.06.2018 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в розмірі 134 072, 30 гривень, а позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, поданий позивачем адміністративний позов підлягає до задоволення частково.

Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 даного Кодексу до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно частини 2 статті 134 даного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з пунктом 1 частини 3 зазначеної статті Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1 579 гривень, згідно квитанції за №ПН642204 від 28.09.2018, та витрати, пов'язані з розглядом справи (на професійну правничу допомогу) згідно розрахунку адвокатського бюро «ОСОБА_1 та партнери» щодо підготовки позовної заяви та представництва інтересів позивача у суді на суму 10 000 гривень та договору про надання правової (правничої) допомоги за №12/1 від 19.09.2018.

Розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони.

Однак, у зв'язку з частковим задоволенням позову, стягненню на користь позивача підлягає частина сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області підлягають стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1 340, 72 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Незалежності, будинок 20, місто Івано-Франківськ, ) за № від 11.06.2018 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (індекс 78593, вулиця Подина, будинок 270, село Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області) штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в розмірі 134 072 (сто тридцять чотири тисячі сімдесят дві) гривні 30 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (індекс 78593, вулиця Подина, будинок 270, село Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Незалежності, будинок 20, місто Івано-Франківськ, ) частину сплаченого судового збору в розмірі 1 340 (одна тисяча триста сорок) гривень 72 копійки та частину витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап'юк С.В.

Рішення складене в повному обсязі 03 грудня 2018 р.