Справа № 826/5386/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/201
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 грудня 2018 року № 826/5386/18

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

До Головного управління ДФС у Київській області

Про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 15.11.2017 р. № , № , № , № , рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги від 15.11.2017 р. № Ф-, вимоги від 11.01.2018 р. № Ф-14870-17.

В судовому засіданні 17.10.2018 р. оголошено ухвалу суду про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження згідно ч. 3 ст. 194 КАС України.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 19.12.2005 р. (код НОМЕР_6), АДРЕСА_1), перебуває на обліку в якості платника податків у Вишгородській ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області; основний вид економічної діяльності 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; перебуває на спрощеній системі оподаткування (ІІ група); не зареєстрований як платник податку на додану вартість.

03.03.2017 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності.

Головним управлінням ДФС у Київській області 29.09.2016 р. скеровано повідомлення на адресу ФОП ОСОБА_1 про надання пояснення щодо розбіжностей за №440/13-01/157, повторно направлено повідомлення від 27.06.2017 р. №1306/14/10-08/13-01.

У зв'язку з відсутністю відповіді, на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України, наказу від 17.10.2017 р. №1898 контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, повноти і достовірності нарахування та сплати належних сум податків та зборів стосовно виявлених розбіжностей між самостійно задекларованими та фактично отриманими доходами від податкових агентів ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р., про що складено акт перевірки від 30.10.2017 р. за №841/10-36-13-09/НОМЕР_6.

Згідно акту встановлено порушення платником вимог -

аб. 9 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України в частині заниження обсягу доходу, що оподатковується за ставкою 15% в сумі 411 764, 25 грн., в т.ч., за І квартал 2015 р. в сумі 411 764, 25 грн. та донарахування єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 61 764, 64 грн., в т.ч., за І квартал 2015 р. в сумі 61 764, 64 грн.;

п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України у вигляді неподання податкової декларації про майновий стан за 2015 р. та 2016 р.;

п. 167.1 ст. 167, п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України у вигляді заниження суми доходу від провадження підприємницької діяльності за період з 01.04.2015 р. по 31.12.2016 р. в сумі 3 303 249, 02 грн. без ПДВ, в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету, на суму 628 141, 8 грн., в т.ч.: за 2015 р. в сумі 401 341, 8 грн., за 2016 р. в сумі 226 800 грн.;

п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у вигляді заниження у період з 01.01.2015 р. по 31.03.2015 р. суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в розмірі 1218 грн. протягом січня-серпня 2015 р., але не менше за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід, на 1267, 95 грн., в тому числі, за січень 2015 р. в сумі 422, 65 грн., лютий 2015 р. в сумі 422, 65 грн., березень 2015 р. в сумі 422, 65 грн.;

п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в частині заниження чистого доходу, з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2015 р. по 31.12.2016 р. на загальну суму 599 920 грн. (з урахуванням максимальної величини) за: квітень-серпень 2015 р. в сумі 20706 грн., за вересень-грудень 2015 р. в сумі 23426 грн., за січень-квітень 2016 р. у сумі 34450 грн. за травень-листопад 2016 р. в сумі 36250 грн., за грудень 2016 р. в сумі 40 000 грн., що призвело до заниження у період з 01.04.2015 р. по 31.12.2016 р. ЄСВ на загальну суму 155 557, 61 грн., в т.ч., за квітень 2015 р. у сумі 6762, 33 грн., за травень 2015 р. у сумі 6762, 33 грн., за червень 2015 р. у сумі 6762, 33 грн., за липень 2015 р. у сумі 6762, 33 грн., за серпень 2015 р. у сумі 6762, 33 грн., за вересень 2015 р. у сумі 7650, 65 грн., за жовтень 2015 р. у сумі 7650, 65 грн., за листопад 2015 р. у сумі 7650, 65 грн., за грудень 2015 р. у сумі 7650, 65 грн., за січень 2016 р. у сумі 7275, 84 грн., за лютий 2016 р. у сумі 7275, 84 грн., за березень 2016 р. у сумі 7275, 84 грн., за квітень 2016 р. у сумі 7275, 84 грн., за травень 2016 р. у сумі 7656 грн., за червень 2016 р. у сумі 7656 грн., за липень 2016 р. у сумі 7656 грн., за серпень 2016 р. у сумі 7656 грн., за вересень 2016 р. у сумі 7656 грн., за жовтень 2016 р. у сумі 7656 грн., за листопад 2016 р. у сумі 7656 грн., за грудень 2016 р. у сумі 8448 грн.;

п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України в частині заниження податку на додану вартість за період з 01.04.2015 р. по 31.12.2016 р., що підлягає декларуванню та сплаті до бюджету всього в сумі 660 649, 8 грн., в т.ч., за 2015 р. в сумі 408 649, 8 грн., за 2016 р. в сумі 252 000 грн.;

п. 16-1 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України в частині заниження чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.04.2016 р. по 31.12.2016 р. в сумі 3 303 249, 02 грн. без ПДВ, що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 49 548, 74 грн., в т.ч., за 2015 р. в сумі 30 648, 74 грн., за 2016 р. - 18 900 грн.;

п. 177.10 ст. 177, пп. 296.1.1 п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України у вигляді ненадання для проведення перевірки книги обліку доходів і витрат.

Згідно акту перевірки встановлено наступне.

За період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р. ФОП ОСОБА_1 відповідно до основного виду діяльності займався будівництвом та ремонтом житлових і нежитлових будівель на спрощеній системі оподаткування (ІІ група) шляхом сплати єдиного податку відповідно до п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України; за вказаний період сплачено єдиного податку в розмірі 5 400 грн.

До перевірки не надано Книги обліку доходів для платників єдиного податку І-ІІ груп та платників єдиного податку ІІІ групи, які не є платниками податку на додану вартість, затвердженої наказом Мінфіну від 15.12.2011 р. №1841 на порушення пп. 296.1.1 п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р. здійснював діяльність з надання послуг юридичним особам: Жукинській сільській раді в сумі 26 699, 27 грн., в т.ч., і І кварталі 2015 р. в сумі 26 699, 27 грн., ДП "Димерське лісове господарство" в сумі 2 428 314 грн., в т.ч., в І кварталі 2015 р. в сумі 385 065 грн., в ІІ кварталі 2015 р. в сумі 779 131 грн., в ІІІ кварталі 2015 р. в сумі 510 564 грн., в IV кварталі 2015 р. в сумі 753 554 грн., Новосілківській сільській раді в сумі 23 559, 97 грн., в т.ч., в ІІ кварталі 2016 р. в сумі 23 559, 97 грн., ДНЗЯС "Лелеченя" в сумі 17 676, 98 грн., в т.ч., в ІІІ кварталі 2016 р. в сумі 16 784, 98 грн., в IV кварталі 2016 р. в сумі 892, 37 грн., які не є платниками єдиного податку, а саме, будівництво і ремонт житлових і нежитлових будівель, чим порушено вимоги пп. 291.4.2 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України.

ФОП ОСОБА_1 заяву про перехід на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом України, не подавав.

Враховуючи викладене, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 р. по 31.03.2015 р. отримано дохід в сумі 411 764, 25 грн., що підлягає оподаткуванню за ставкою єдиного податку в розмірі 15%, що становить 61 764, 64 грн.

Податкові декларації про майновий стан і доходи за 2015 р. та 2016 р. до Вишгородської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області не подані на порушення вимог п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України.

Перевіркою правильності визначення валового доходу за період з 01.04.2015 р. по 31.12.2016 р. з даними про суми валового доходу, встановленими в ході перевірки, встановлено заниження валового доходу всього в сумі 3 303 249, 02 грн. без ПДВ, в т.ч., з 01.04.2015 р. по 31.12.2015 р. в сумі 2 043 249, 02 грн., з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. в сумі 1 260 000 грн. на порушення вимог п. 167.1 ст. 167, п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України.

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015 та 2016 роки , що підлягає сплаті до бюджету, встановлено його заниження на суму 628 141, 8 грн., в т.ч., за 2015 рік в сумі 401 341, 8 грн., за 2016 р. в сумі 226 800 грн. на порушення вимог п. 167.1 ст. 167, п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України.

Перевіркою відображення сум, визначених ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 р. по 31.03.2015 р., на які нараховується єдиний внесок відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", встановлено порушення п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону, в результаті чого сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в розмірі 1218 грн. протягом січня-серпня 2015 року та 1378 грн. протягом вересня-грудня 2015 р., у зв'язку з чим за період з 01.01.2015 р. по 31.03.2015 р. занижено суму нарахованого єдиного внеску за січень 2015 р. на суму 422, 65 грн., лютому 2015 р. на суму 422, 65 грн., березні 2015 р. на суму 422, 65 грн.; за період з 01.04.2015 р. по 31.12.2016 р. занижено єдиний соціальний внесок на суму 155 557, 61 грн.

ФОП ОСОБА_1 у Вишгородській ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області як платник податку на додану вартість не зареєстрований, тоді як обсяг доходу за період з 01.01.2015 р. по 31.05.2015 р. згідно даних перевірки становить 1 190 895, 27 грн., і згідно п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України підлягає оподаткуванню податком на додану вартість.

Враховуючи наявну при проведенні перевірки податкову інформацію, ФОП ОСОБА_1 повинен був зареєструватись платником податку на додану вартість, починаючи з 01.07.2015 р., та задекларувати загальну суму від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, в розмірі 3 303 249, 02 грн.

Таким чином, встановлено заниження ФОП ОСОБА_1 в період з 01.07.2015 р. по 31.12.2016 р. податкових зобов'язань по податку на додану вартість, до підлягає декларуванню та сплаті до бюджету, в сумі 660 649, 8 грн., в т.ч., за 2015 р. на суму 408 649, 8 грн., в 2016 р. на суму 252 000 грн. на порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України.

Заниження чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.04.2016 р. по 31.12.2016 р. на суму 3 303 249, 02 грн. без ПДВ призвело до заниження військового збору на суму 49 548, 74 грн. на порушення п. 16-1 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

За результатами перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 15.11.2017 р. -

№ , згідно якого за порушення п. 167.1 ст. 167, п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України позивачу збільшено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 628 141, 8 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 157 035, 45 грн.;

№ , згідно якого за порушення п. 16-1 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України позивачу збільшено грошове зобов'язання за військовим збором на 49 548, 74 грн., а також нараховано штраф у розмірі 12 387, 19 грн.;

№ , згідно якого за порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України позивачу нараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 660 649, 8 грн., а також нараховано штраф у розмірі 165 162, 45 грн.;

№ , згідно якого за порушення аб. 9 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб на суму 61 764, 64 грн., а також нараховано штраф в розмірі 15 441, 16 грн.,

вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, згідно якої на підставі ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" виставлено до сплати недоїмку в розмірі 156 825, 56 грн.;

рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого за порушення вимог ст. 25, 11 п. 3 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" по факту донарахування ЄСВ до платника застосовано штраф у розмірі 15 809, 35 грн.

Також 11.01.2018 р. контролюючим органом винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-14870-17, згідно якої на підставі ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" виставлено до сплати недоїмку в розмірі 156 825, 56 грн. та штраф у розмірі 15 809, 35 грн.

Крім того, за результатами податкової перевірки до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 28.12.2017 р. внесено інформацію про кримінальне провадження щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, під час проведення якого відділом розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Київській області 17.09.2018 р. ОСОБА_1 винесено повідомлення про підозру.

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - вважає вказані рішення контролюючого органу від 15.11.2017 р. та 11.01.2018 р. протиправними та просить їх скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що він перебуває на спрощеній системі оподаткування (ІІ група), і ним сплачено податки за період, що перевірявся, згідно вимог ст. 293 Податкового кодексу України, про що зазначено в акті перевірки, тоді як ним не надавалися послуги своїм контрагентам, а виконувалися роботи, що формально не підпадає під передбачені п. 294.1 ст. 294 КАС України обмеження.

Також позивач посилається на ту обставину, що на порушення п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України відповідачем не прийнято рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку позивача.

Відповідач - Головне управління ДФС у Київській області - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що протягом періоду, що перевірявся, позивач як таким, що перебував на спрощеній системі оподаткування ІІ групи, не мав права проводити види діяльності і отримувати від них дохід на порушення вимог п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України, а у випадку здійснення таких видів діяльності - подати заяву про перехід на загальну систему оподаткування з наступного податкового періоду.

В даному випадку позивачем, як встановлено під час перевірки, здійснювалася діяльність з надання послуг юридичним особам, які не є платниками єдиного податку, від чого ним отримано дохід, що мав бути оподаткований як отриманий на загальній системі оподаткування.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення та вимоги винесено саме у зв'язку з виявленням під час податкової перевірки вказаної обставини.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.75.1. ст.75 Податкового кодексу України контролюючи органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки-цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Вичерпний перелік обставин для здійснення документальної позапланової перевірки встановлено у п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

Згідно з пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

В даному випадку в наказі від 17.10.2017 р. №1898 про проведення перевірки міститься посилання на скерування 29.09.2016 р. повідомлення на адресу ФОП ОСОБА_1 про надання пояснення щодо розбіжностей за №440/13-01/157, повторне направлення повідомлення від 27.06.2017 р. №1306/14/10-08/13-01 та відсутністю на них відповідей.

У позовній заяві, а також під час розгляду справи позивачем не оскаржуються вказані обставини, пов'язані з підставою призначення перевірки. За таких обставин документальна позапланова невиїзна перевірка з питань своєчасності, повноти і достовірності нарахування та сплати належних сум податків та зборів стосовно виявлених розбіжностей між самостійно задекларованими та фактично отриманими доходами від податкових агентів ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р., про що складено акт від 30.10.2017 р. за №841/10-36-13-09/НОМЕР_6, проведена з передбачених законодавством підстав.

Щодо висновків акту перевірки суд зазначає наступне.

Згідно змісту акту перевірки та пояснень представників сторін підставою для винесення оскаржуваних рішень контролюючого органу став висновок про порушення позивачем як платником, який перебуває на спрощеній системі оподаткування (ІІ група), вимог п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України та невиконання ним обов'язку з переходу на загальну систему оподаткування.

Згідно п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України (в редакції станом на період, що перевірявся) юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Згідно п. 191.7 ст. 291 Податкового кодексу України визначено перелік побутових послуг населенню, які надаються першою та другою групами платників єдиного податку, для цілей цієї глави.

Згідно пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

З метою оподаткування постачанням послуг, зокрема є: а) досягнення домовленості утримуватися від певної дії або від конкуренції з третьою особою чи надання дозволу на будь-яку дію за умови укладення договору; б) постачання послуг за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування або в примусовому порядку; в) постачання послуг іншій особі на безоплатній основі; г) передача результатів виконаних робіт, наданих послуг платнику податку, уповноваженому згідно з договором вести облік результатів спільної діяльності без утворення юридичної особи, а також їх повернення таким платником податку після закінчення спільної діяльності; ґ) передача (внесення) виконаних робіт, наданих послуг як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також повернення послуг; д) постачання послуг з розміщення знаку відповідної торгової марки або самого товару чи послуги в кінофільмі, серіалі або телевізійній програмі, які є візуальними (глядачі лише бачать продукт або знак торговельної марки, продукт чи торговельна марка згадується у розмові персонажа; товар, послуга чи торговельна марка органічно вплітаються в сюжет і є його частиною).

Згідно п. 292.1 ст. 292 Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку є: 1) для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Згідно п. 292.6 ст. 292 Податкового кодексу України датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Згідно п. 292.13-292-16 ст. 292 Податкового кодексу України дохід визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до статті 296 цього Кодексу.

Визначення доходу здійснюється для цілей оподаткування єдиним податком та для надання права суб'єкту господарювання зареєструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування.

При визначенні обсягу доходу, що дає право суб'єкту господарювання зареєструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування в наступному податковому (звітному) періоді, не включається дохід, отриманий як компенсація (відшкодування) за рішенням суду за будь-які попередні (звітні) періоди.

Право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році мають платники єдиного податку за умови неперевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку.

При цьому якщо протягом календарного року платники першої і другої груп використали право на застосування іншої ставки єдиного податку у зв'язку з перевищенням обсягу доходу, встановленого для відповідної групи, право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році такі платники мають за умови неперевищення ними протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Згідно пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:

1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;

9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

В даному випадку за результатами перевірки встановлено і не заперечується представником позивача той факт, що ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р. здійснював діяльність з надання послуг юридичним особам: Жукинській сільській раді в сумі 26 699, 27 грн., в т.ч., і І кварталі 2015 р. в сумі 26 699, 27 грн., ДП "Димерське лісове господарство" в сумі 2 428 314 грн., в т.ч., в І кварталі 2015 р. в сумі 385 065 грн., в ІІ кварталі 2015 р. в сумі 779 131 грн., в ІІІ кварталі 2015 р. в сумі 510 564 грн., в IV кварталі 2015 р. в сумі 753 554 грн., Новосілківській сільській раді в сумі 23 559, 97 грн., в т.ч., в ІІ кварталі 2016 р. в сумі 23 559, 97 грн., ДНЗЯС "Лелеченя" в сумі 17 676, 98 грн., в т.ч., в ІІІ кварталі 2016 р. в сумі 16 784, 98 грн., в IV кварталі 2016 р. в сумі 892, 37 грн., які не є платниками єдиного податку, а саме, будівництво і ремонт житлових і нежитлових будівель.

Вказане також підтверджується копіями договорів та первинних документів на підтвердження укладення та виконання вказаних правочинів, копії яких надано позивачем.

Натомість, позивач стверджує, що укладені з вказаними контрагентами договори не є договорами з надання послуг як це прямо передбачено у п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України, а договорами з виконання робіт, тому передбачені вказаним положенням законодавства обмеження господарської діяльності позивача не стосуються.

Суд не може погодитися з вказаним висновком, оскільки використане у п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України словосполучення господарська діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, має тлумачитися з врахуванням виключного переліку побутових послуг згідно п. 191.7 ст. 291 Податкового кодексу України, та з врахуванням загального визначення пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України постачання послуг.

Зокрема, згідно загального підходу пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України постачанням послуг є будь-яка операція, що не є постачанням товарів, що і зумовлює відсутність необхідності у п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України перераховувати всі види діяльності, якими може займатися суб'єкти господарювання ІІ групи спрощеної системи оподаткування.

Господарська діяльність з виконання підрядних робіт з поточного ремонту приміщень згідно наданих суду договорів з вказаними контрагентами охоплюється поняттям постачання (надання) послуг згідно пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, тому до позивача застосовуються передбачені п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України щодо можливості ведення господарської діяльності шляхом надання послуг лише платникам єдиного податку та/або населенню, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Позивачем внаслідок укладення договорів з вказаними контрагентами вказані обмеження порушено, оскільки Жукинська сільська рада, ДП "Димерське лісове господарство", Новосілківська сільська рада та ДНЗЯС "Лелеченя" не є платниками єдиного податку.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 заяву про перехід на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом України, не подавав, суд погоджується з висновком відповідача про порушення вимог пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України.

Згідно аб. 5) пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України позивач мав подати відповідну заяву до контролюючого органу до першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності - після укладення у І кварталі 2015 р. договорів на поточний ремонт приміщень з юридичними особами, які не є платниками єдиного податку, тобто, до 01.04.2015 р.

Згідно п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

В даному випадку відповідачем у жовтні 2017 р. виявлено порушення у діяльності позивача вимог законодавства, що мали призвести до анулювання позивачу реєстрації платника ІІ групи з ІІ кварталу 2015 р., тобто, не на наступний після перевірки податковий період, а на минулі податкові періоди.

Згідно пояснень представника відповідача відповідного рішення ним не приймалося.

На думку суду, вказаний факт створює наслідки для позивача як для платника податків саме на наступний після перевірки податковий період - з І кварталу 2018 р., тоді як на право контролюючого органу провести донарахування податкових зобов'язань за результатами акту перевірки (за період, що перевірявся) відсутність відповідного рішення не впливає.

Оскаржувані рішення контролюючого органу (крім вимоги від 11.01.2018 р. № Ф-14870-17) винесені саме за результатами податкової перевірки згідно акту перевірки від 30.10.2017 р. за №841/10-36-13-09/НОМЕР_6, тому на їх нарахування відсутність відповідного рішення про анулювання позивачу реєстрації платника єдиного податку не впливає.

Суд зазначає, що підстави винесення оскаржуваних рішень не пов'язані з наданням оцінки первинним документам на підтвердження укладення та виконання господарських договорів позивача з вказаними у акті перевірки контрагентами, тому суд, розглядаючи спір, також не вважає за необхідне надавати оцінку вказаним документам, копії яких позивачем долучено до матеріалів справи.

Факт укладення та фактичного виконання сторонами вказаних договорів учасниками по справі не заперечується.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи відповідачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 03.07.2018 р. №1659/18-45 та висновку експерта за результатами проведення додаткової судово-економічної експертизи від 31.07.2018 р. №15920/18-72, проведених КЕДІСЕ на підставі постанов від 15.01.2018 р. та 24.07.2018 р. слідчого Броварської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області у кримінальному провадженні №0000064 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.

Вказані висновки безпосередньо стосуються предмету спору, оскільки їх предметом є перевірка нарахованих позивачу податкових зобов'язань згідно акту перевірки від 30.10.2017 р. за №841/10-36-13-09/НОМЕР_6, не могли бути покладені в основу оскаржуваного рішення, оскільки рішення про початок кримінального провадження було прийняте за наслідками проведення перевірки.

З врахуванням викладеного, з огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену в ухвалі Верховного Суду від 11.10.2018 р. у справі №761/12898/16-ц, про можливість прийняття в якості належного та допустимого доказу у справі висновку експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/77389846, суд вважає за можливе прийняти вказані висновки експертизи в якості належних та допустимих доказів по справі.

Щодо податкового повідомлення-рішення № , згідно якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб на суму 61 764, 64 грн., а також нараховано штраф в розмірі 15 441, 16 грн. за порушення аб. 9 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України.

Згідно акту перевірки (за податковими деклараціями позивача за 2015-2016 роки) ним задекларовано дохід у розмірі 2 616 000 грн. та сплачено єдиний податок у розмірі 5 400 грн. (за 2015 р. - 1 356 000 грн. та 2 923, 2 грн. (по 730, 8 грн.) та за 2016 р. - 1 260 000 грн. та 3 307, 2 грн. (по 826, 8 грн.))

Згідно п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України (в редакції станом на 01.01.2015 р.) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Згідно редакції вказаної норми з 01.01.2016 р. ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Згідно п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Вказане грошове зобов'язання нараховано за І квартал 2015 р., в якому позивач отримав дохід в розмірі 411 764, 25 грн., який оподатковується за ставкою 15%, що становить 61 764, 64 грн.

Також в порядку п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України вказаним рішенням позивачу нараховано штраф в розмірі 15 441, 16 грн., що становить 25% від суми донарахованого податку.

Отримання позивачем у І кварталі 2015 р. доходу у вказаному розмірі підтверджується матеріалами перевірки, а також висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 03.07.2018 р. №1659/18-45, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для визнання протиправним та скасування вказаного податкового повідомлення-рішення.

Щодо податкового повідомлення-рішення № , згідно якого позивачу збільшено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 628 141, 8 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 157 035, 45 грн.

Згідно акту перевірки зазначено про отримання позивачем доходу від провадження підприємницької діяльності за період з 01.04.2015 р. по 31.12.2016 р. в сумі 3 303 249, 02 грн. без ПДВ, в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету, на суму 628 141, 8 грн., в т.ч.: за 2015 р. в сумі 401 341, 8 грн., за 2016 р. в сумі 226 800 грн.

Також в порядку п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України вказаним рішенням позивачу нараховано штраф в розмірі 157 035, 45 грн., що становить 25% від суми донарахованого податку.

Сума доходу в розмірі 3 303 249, 02 грн. без ПДВ визначена згідно даних банківських документів та звітів форми 1 ДФ контрагентів (2 043 249, 02 грн. за 2015 р. та 1 260 000 грн. за 2016 р.).

Згідно акту перевірки на порушення п. 177.10 ст. 177, пп. 296.1.1 п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України для проведення перевірки не надано книги обліку доходів і витрат, згідно яких вказану інформацію можна було б перевірити.

Під час розгляду справи позивачем не надано заперечень або спростувань вказаної суми доходу.

Проте, згідно висновку експерта за результатами проведення додаткової судово-економічної експертизи від 31.07.2018 р. №15920/18-72, в акті перевірки відсутні посилання на документи, які підтверджують отримання частини доходу в розмірі 697 902, 19 грн. за 2016 р., відповідно, при розрахунку оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 за 2016 р. підтверджено суми доходів в розмірі 2 605 346, 81 грн. (за період з 01.04.2015 р. по 31.12.2016 р.) та в розмірі 562 097, 18 грн. (за 2016 р.).

Відповідно, сума заниження податку на доходи фізичних осіб становить 407 664, 96 грн.: за 2015 р. (з 01.04.2015 р. по 31.12.2015 р.) в розмірі 306 487, 35 грн. (2 043 249 грн. х 15%); за 2016 р. в розмірі 101 177, 61 грн. (562 097, 81 грн. х 18%)

Таким чином, вказане податкове повідомлення-рішення підлягає до часткового скасування в частині 220 476, 84 грн. (628 141, 8 грн. - 407 664, 96 грн.) основного зобов'язання та 55 119, 21 грн. (157 035, 45 грн. - 101 916, 24 грн.)

При цьому, суд зазначає, що згідно акту перевірки інформація про витрати позивача, на які могла би бути зменшена сума податку на доходи фізичних осіб, відсутня, і контролюючим органом при розрахунку суми податку витрати не враховано.

Питання щодо наявності документально підтверджених витрат під час провадження господарської діяльності позивача була предметом дослідження згідно висновку експерта за результатами проведення додаткової судово-економічної експертизи від 31.07.2018 р. №15920/18-72.

Згідно вказаного висновку відомості про витрати при здійсненні господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 та Жукинською сільською радою, ДП "Димерське лісове господарство", Новосілківською сільською радою та ДНЗЯС "Лелеченя" відсутні.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, згідно якої виставлено до сплати недоїмку в розмірі 156 825, 56 грн.

Згідно ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону (станом на 01.01.2015 р.) для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону фізичні особи-підприємці), встановлюється єдиний внесок у розмірі 34,7 відсотка винагороди за цивільно-правовими договорами.

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону (станом на 01.01.2016 р.) Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Згідно ст. 7 Закону єдиний внесок нараховується: 1) для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

За 2015 р. та 2016 р. позивачем задекларовано та сплачено ЄСВ в загальному розмірі 7 823, 57 грн. (три квартали 2015 р. - 4 025, 93 грн., 2016 р. - 3 797, 64 грн.)

Згідно вищевикладеного підтверджено суми доходів в розмірі 2 605 346, 81 грн. (за період з 01.04.2015 р. по 31.12.2016 р.) та в розмірі 562 097, 18 грн. (за 2016 р.), відповідно, сума заниження ЄСВ становить 97 894, 99 грн., а вказана вимога підлягає скасуванню в частині 58 930, 57 грн. (156 825, 56 грн. - 97 894, 99 грн.).

Щодо рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого до платника застосовано штраф у розмірі 15 809, 35 грн.

Згідно пп. 3 п. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: 3) за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Згідно вказаного рішення штраф визначено з розрахунку 10% від 156 825, 56 грн.

Оскільки згідно вищевикладеного сума заниження ЄСВ становить 97 894, 99 грн., то і сума штрафу має визначатися від вказаної суми і становить 9 789, 5 грн.

Відповідно, вказане рішення підлягає скасуванню в частині 6 019, 85 грн. (15 809, 35 грн. - 9 789, 5 грн.)

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-14870-17 від 11.01.2018 р. згідно якої позивача нараховано 172 381, 23 грн. ЄСВ (156 571, 88 грн. основного зобов'язання та 15809, 35 грн. штрафу)

Вказана вимога винесена не за результатами податкової перевірки згідно акту перевірки від 30.10.2017 р. за №841/10-36-13-09/НОМЕР_6, а станом на 31.12.2017 р., проте, вона охоплює суму згідно попередньо винесеної вимоги № Ф- від 15.11.2017 р., а також штраф у розмірі 10% згідно пп. 3 п. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та рішення № від 15.11.2017 р.

З врахуванням викладеного вказана вимога підлягає скасуванню в частині, що перевищує вищевикладений розмір ЄСВ та штрафу, що становить 97 894, 99 грн. ЄСВ та 9 789, 5 грн. (107 684, 49 грн.), тобто, в частині 64 696, 74 грн. (58 676, 89 грн. основного зобов'язання та 6019, 85 грн. штрафу).

В іншій частині вказана вимога охоплює попередньо визначені позивачу зобов'язання з ЄСВ та штрафу згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- та рішення № від 15.11.2017 р. і додаткових зобов'язань позивачу не створює.

Щодо податкового повідомлення-рішення № , згідно якого позивачу збільшено грошове зобов'язання за військовим збором на 49 548, 74 грн., а також нараховано штраф у розмірі 12 387, 19 грн.

Згідно п. 16-1 підрозділу 10 ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Базою оподаткування є дохід у загальному розмірі 2 605 346, 81 грн., а сума військового збору становить 39 080, 2 грн.

Відповідно, вказане рішення підлягає скасуванню в частині 10 468, 54 грн. (49 548, 74 грн. - 39 080, 2 грн.) основного зобов'язання та нарахованого згідно п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України штрафу у розмірі 2 417, 14 грн. (12 387, 19 грн. - 9970, 05 грн.)

Щодо податкового повідомлення-рішення № , згідно якого позивачу нараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 660 649, 8 грн., а також нараховано штраф у розмірі 165 162, 45 грн.

Згідно п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

В даному випадку у зв'язку з невиконанням позивачем обов'язку згідно пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, він не став не зареєструвався як платник податку на додану вартість, тоді як у період з І кварталу 2015 р. підстави для такої реєстрації наявні.

Згідно п.181.1 ст. 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Документально підтверджене перевищення в розмірі 1 000 000 грн. суми доходу, отриманого позивачем у період з 01.04.2015 р. по 31.12.2016 р. відбулося з квітня 2015 р. по липень 2015 р., і відповідний обов'язок виник у позивача до 10.08.2015 р.

Таким чином, базою для нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість без права врахування податкового кредиту є сума доходів, отриманих позивачем за період з 11.08.2015 р. по 31.12.2016 р., яка становить 1 485 610, 84 грн.

Згідно п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: а) 20 відсотків, і податкові зобов'язання позивача з податку на додану вартість становлять 297 122, 17 грн.

За таких обставин вказане податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню в частині 365 527, 63 грн. (660 649, 8 грн. - 297 122, 17 грн.) основного зобов'язання та штрафу в розмірі 90 881, 91 грн. (165 162, 45 грн. - 74 280, 54 грн.).

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного оскаржувані рішення в частині визначення суми податкових зобов'язань і, відповідно, штрафних санкцій, винесено на порушення принципу обґрунтованості, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Київській області від 15.11.2017 року -

№ в частині 275 596, 05 грн. (220 476, 84 грн. основного зобов'язання та 55 119, 21 грн. штрафу);

№ в частині 12 885, 68 грн. (10 468, 54 грн. основного зобов'язання та 2 417, 14 грн. штрафу);

№ в частині 456 409, 54 грн. (365 527, 63 грн. основного зобов'язання та 90 881, 91 грн. штрафу);

рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в частині 6 019, 85 грн.

вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.11.2017 р. № Ф- в частині 58 930, 57 грн.

вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.01.2018 р. № Ф-14870-17 в частині 64 696, 74 грн. (58 676, 89 грн. основного зобов'язання та 6019, 85 грн. штрафу).

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 3 677, 3 грн.

5. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 03.12.18 р.