Справа № 1340/4792/18
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4792/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2018 року м.Львів
Львівський окружний адміністративний суд, у складі:
Головуючого - судді Мричко Н.І.,
за участю секретаря судового засідання Мусій С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, Позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі - ГУ ПФ України у Львівській області, Відповідач), в якому просила суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиплати їй щомісячної надбавки до пенсії, передбаченої пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком;
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити їй щомісячну надбавку до пенсії, передбаченої пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком починаючи з 18.09.2018 до настання обставин, з якими Закон повязує зміну чи припинення таких виплат.
Позивач обгрунтовує позов тим, що відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» має статус реабілітованої та потерпілої від політичних репресій на Україні. Вказує, що відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50 відсотків, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 відсотків мінімальної пенсії за віком. Разом з тим, повідомляє, що Відповідачем здійснюється нарахування підвищення до пенсії в розмірі встановленому Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» № 654 від 16.07.2008. Вважає такі дії протиправними, оскільки вказана постанова зменшує розмір сум, які підлягають виплаті членам сімї реабілітованих громадян та суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно з ухвалою від 22.10.2018 суд відкрив провадження у справі та призначив таку до розгляду в порядку загального позовного провадження.
07.11.2018 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
13.11.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким Відповідач у справі просить відмовити Позивачу у задоволенні позовних вимог. Зазначено, що пенсійне забезпечення Позивача здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» № 654 від 16.07.2008. Підстав для проведення перерахунку розміру надбавки, як реабілітованій немає (арк. справи 28-29).
20.11.2018 від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Вказано, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити (арк. справи 31).
Відповідач у судове засідання явки уповноваженого представника не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляд справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення.
З урахуванням частини 1 статті 205 Кодексу адміністртаивного судочиснтва України (надалі - КАС України) суд вважає, що неявка у судове засідання Відповідача не є перешкодою у розгляді справи по суті.
Зясувавши зміст спірних правовідносин, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
07.10.1994 Яворівською районною радою народних депутатів видане ОСОБА_1 посвідчення Серії ЯВ № 332 (згідно колективної угоди від 13.09.1994).
03.12.2010 Управлінням праці та соцзахисту населення Яворівської РДА, ОСОБА_1 видане безтермінове посвідчення серії Г № 529124 згідно з яким така, як дружина має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей померлих ветеранів війни (арк. справи 13).
18.09.2018 ОСОБА_2 звернулася до начальника Яворівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян ГУ ПФ України у Львівській області із заявою. Просила переглянути матеріали її пенсійної справи привівши їх у відповідність до чинного законодавства та здійснити доплату до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, як особі, яка має право на пільги у відповідності до Закону України «про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні».
19.09.2018 відділом з питань призначення та перерахунків пенсій № 27 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФ України у Львівській області надано ОСОБА_1 відповідь, оформлену листом № 701/0328, в якій повідомлену про відсутність підстав для виплати доплати до пенсії у розмірі 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком (арк. справи 11).
Вважаючи протиправними дії Відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.
При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» реабілітованими особами слід вважати осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.
Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необґрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами.
Відповідно до пункту 7 Постанови Верховної ради України «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» направлення у заслання, вислання та спеціальні поселення в адміністративному порядку (стаття 3) - застосування репресій на підставі рішень місцевих органів влади, адміністративних органів, посадових осіб чи громадських організацій з політичних мотивів до сімей осіб, репресованих за обвинуваченням у контрреволюційних злочинах; до осіб, визнаних соціально небезпечними у політичному відношенні, противниками колективізації; до обвинувачених у звязках з так званими «ворогами народу», у приналежності до політичних партій тощо. Особи, які були незаконно вислані чи заслані і згодом реабілітовані, поновлюються в усіх громадянських правах, але на них не поширюються пільги, передбачені статтею 6 цього Закону.
Відповідно до пункту 6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно з пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.
За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Відповідно до положень частини 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком.
Згідно з статтею 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України після проведення науково-громадської експертизи сформованих набору продуктів харчування, набору непродовольчих товарів і набору послуг. Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Відповідно до вимог статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно пункту 1, пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту.
Відповідно до частини 3 статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Закон України «Про пенсійне забезпечення» має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654, тому застосуванню в такому випадку підлягає саме Закон України «Про пенсійне забезпечення».
Аналізуючи наведені правові норми та фактичні обставини справи, виходячи із визначених загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що підвищення до пенсії, яке виплачується Позивачу в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654, істотно звужує обсяг встановлених законом прав та суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення» який має вищу юридичну силу.
За наведених обставин, суд вважає, що дії Відповідача щодо невиплати Позивачу підвищення до пенсії як члену сімї репресованої особи і згодом реабілітованої із розрахунку 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», є протиправними.
Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1
Питання розподілу судових витрат судом не вирішується, з огляду на звільнення Позивача від сплати судового збору на підставі Закону України Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
адміністративний позов задовольнити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 30.11.2018.

Суддя Мричко Н.І.