Справа № 1640/3116/18
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м.ПолтаваСправа № 1640/3116/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кисличенко О.В.,

представника позивача - Пилипенка А.К.,

представника відповідача - Захаренка О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства "Геологія" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2018 року Приватне підприємство "Геологія" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги №21933-17/1602 від 27 липня 2018 року, форми "Ю" та рішення про опис майна у податкову заставу №41/1603 від 27 липня 2018 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкова вимога та рішення про опис майна складені відповідачем протиправно, оскільки за підприємством заборгованість зі сплати податку на додану вартість не рахувалася. Стверджував, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 червня 2016 року у справі №816/749/16 було задоволено позов ПП "Геологія" та визнано протиправною і скасовано вимогу Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області №35-15/53 від 05 квітня 2016 року, а тому судовим рішення встановлено правомірність нарахування та сплати підприємством податку на додану вартість за період січень - лютий 2015 року в повному обсязі. При цьому з березня 2015 року по червень 2018 року позивачем у повній мірі сплачені грошові зобов'язання по податковим деклараціям з податку на додану вартість.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що у зв'язку із відображенням в інтегрованій картці платника податків ПП Геологія" податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 65475,24 грн., який виник в результаті несплати платником самостійно задекларованих сум грошових зобов'язань згідно податкової декларації № від 19 червня 2018 року, у відповідності до статті 59 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу №21933-17/1602 від 27 липня 2018 року та винесено рішення про опис майна від 27 липня 2018 року №41/1603. Однак в подальшому ПП "Геологія" платіжним дорученням №24281888 від 23 липня 2018 року самостійно погасило борг з податку на додану вартість, а тому в силу статті 60 Податкового кодексу України податкова вимога вважається відкликаною, а рішення - скасованим (т.1 а.с. 209).

05 листопада 2018 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач зазначив, що виконав свої зобов'язання по оплаті задекларованого ПДВ в повному обсязі, при цьому відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу існування податкового боргу з ПДВ (т.3 а.с. 7-9).

13 листопада 2018 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшли заперечення ГУ ДФС у Полтавській області на відповідь на відзив, у яких зазначено, що у зв'язку з відображенням в інтегрованій картці платника податків ПП "Геологія" податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 65475,24 грн., який виник в результаті несплати платником самостійно задекларованих сум грошових зобов'язань, згідно поданої податкової декларації № від 19 червня 2018 року, у відповідності до статті 59 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу №21933-17/1602 від 27 липня 2018 року та винесено рішення про опис майна від 27 липня 2018 року №41/1603. Крім того по ПП "Геологія" борг виник по податковій декларації з податку на додану вартість № від 17 лютого 2015 року в сумі 20860,99 грн.; 22 квітня 2015 року проведено донарахування по постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року, справа №816/89/15-а. Що стосується факту оплати ПП "Геологія" через АТ "Банк "Фінанси та Кредит" податку на додану вартість, відповідно до платіжних доручень від 26 лютого 2015 року та 30 березня 2015 року, на які посилається позивач у відповіді на відзив, слід зазначити, що відповідно до пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів і Україні", з вини банку, такий банк сплачує пеню та штрафні санкції. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів включаючи нараховану пеню або штрафні санкції. Через невиконання АТ банк "Фінанси та Кредит" пункту 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" в інтегрованій картці платника ПП "Геологія" відображено податковий борг. Згідно інтегрованої картки ПП "Геологія" на кінець 2015 року сума боргу складала 63074,91 грн. та погашена у повному обсязі, у порядку встановленому пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, 24 травня 2018 року. Станом на 30 травня 2018 року виник борг в сумі 65475,24 грн. за рахунок самостійно нарахованих сум податкових зобов'язань по податку на додану вартість по декларації № від 21 травня 2018 року в сумі 72743 грн.; 23 червня 2018 року та 27 червня 2018 року платником податків сплачено 35000 грн. та 4567,76 грн. відповідно, в результаті чого виникла переплата в сумі 4567,76 грн. Однак 30 червня 2018 року виникла нова заборгованість по податку на додану вартість в сумі 65475,24 грн. за рахунок самостійно нарахованих сум податкових зобов'язань в сумі 70043 грн., згідно податкової декларації № від 19 червня 2018 року, в результаті чого 27 липня 2018 року в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу №21933-17/1602 та складено рішення про опис майна. 23 липня 2018 року платником податків сплачено суму в розмірі 85817 грн., яка в силу статті 87 Податкового кодексу України автоматично зарахована в погашення боргу. Відповідно до підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкова вимога вважається відкликаною, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення. Таким чином податкова вимога №21933-17/1602 від 27 липня 2018 року вважається автоматично погашеною, а рішення про опис майна втратило законну силу (т.3 а.с. 15-16).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що Приватне підприємство "Геологія" () зареєстровано, як юридична особа 26 жовтня 2000 року, номер запису 1 000306 (т.1 а.с. 33-34).

27 липня 2018 року ГУ ДФС складено податкову вимогу №21933-17/1602, якою ПП "Геологія" визначено суму податкового боргу з податку на додану вартість станом на 17 липня 2018 року в розмірі 65475,24 грн. (т.1 а.с. 12).

Рішенням №41/1603 від 27 липня 2018 року здійснено опис майна , що перебуває у власності ПП "Геологія" у податкову заставу (т.1 а.с. 13).

Не погодившись із такими рішення ГУ ДФС у Полтавській області, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пункту 46.1. статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органі у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За приписами пункту 203.1. статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що 19 червня 2018 року ПП "Геологія" подано до Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2018 року у якій самостійно визначило суму податкового зобов'язання на рівні 70043 грн. (а.с. 212-213).

Згідно пункту 2 розділу II Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30 червня 2017 року №610 податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 1 Порядку №610 податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) контролюючих органів.

Як слідує із інтегрованої картки платника податків ПП "Геологія" станом на 30 червня 2018 року по декларації з податку на додану вартість № від 19 червня 2018 року по терміну сплати 30 червня 2018 року нараховано податкові зобов'язання 70043 грн.; у зв'язку із переплатою в розмірі 4567,76 грн. недоїмка склала 65475,24 грн. (т.2 а.с. 216).

З вищевикладеного випливає, що податкова вимога №21933-17/1602 від 27 липня 2018 року сформована в автоматичному режимі у зв'язку із не сплатою ПП "Геологія" у строки встановлені Податковим кодексом України узгодженого грошового зобов'язання по податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2018 року.

Відповідно до підпункту 89.1.1 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України пункту право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

У зв'язку із наявною заборгованістю в розмірі 65475,24 грн., контролюючим органом 27 липня 2018 року складено рішення №41/1603 про опис майна у податкову заставу (т.1 а.с. 13).

Позивач у позові посилається на відсутність заборгованості у зв'язку із своєчасною сплатою узгоджених зобов'язань із податку на додану вартість, на підтвердження чого надає платіжні доручення (т.1 а.с. 35-108) та постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08 червня 2016 року по справі №816/749/16.

Дослідивши вказані матеріали, судом встановлено наступне.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 червня 2016 року по справі №816/749/16 визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Кременчуцької об'єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області №35-15/53 від 05 квітня 2016 року (т.2 а.с. 220-222).

Вказана постанова набрала законної сили 29 серпня 2016 року.

Задовольняючи позов ПП "Геологія" по справі №816/749/16 суд виходив з того, що "... у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Неперерахування коштів до бюджету відбулось не з вини позивача, а з вини банку, тому відповідальність за це має нести банк, оскільки позивач здійснив передбачені законодавством дії по сплаті сум податку на додану вартість до бюджету ...".

Так, відповідно до пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Згідно положень підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Правовий аналіз наведених нормативних приписів дозволяє суду дійти висновку, що законодавець не звільняє платника податків від обов'язку сплатити суму основного зобов'язання або податкового боргу, а лише звільняє від відповідальності за порушення строків зарахування такого зобов'язання або боргу до бюджетів або державних цільових фондів, зокрема фінансової, як то - нарахування пені.

Отже, не зважаючи на звільнення від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі податків, зборів та інших платежів до бюджетів, приписи підпункту 129.3.1 пункту 129.3 та пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України при їх логічному тлумаченні покладають на платника податків обов'язок погасити суму основного зобов'язання шляхом її зарахування на відповідні рахунки органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Разом із тим, положення пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України визначають податковим обов'язком обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

У той же час, приписами пункту 9.3 статті 9 та пункту 10.5 статті 10 Кодексу передбачено, що зарахування загальнодержавних та місцевих податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

В свою чергу, положеннями частини п'ятої статті 45 та частини п'ятої статті 78 Бюджетного кодексу України передбачено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок; податки і збори та інші доходи місцевого бюджету визнаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування відповідно на єдиний казначейський рахунок та рахунки, відкриті в установах банків державного сектору згідно з частиною другою цієї статті, і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

При цьому, виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання, а отже його сплата, пов'язане з моментом завершення грошового переказу, тобто зарахуванням суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Між тим, зарахування податку до бюджету не відбулося на суму узгодженого податкового зобов'язання з податку додану вартість в розмірі 28924,99 грн. (згідно інтегрованої картки платника податків), що підпадає під визначення податкового боргу, встановленого підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (т.2 а.с. 229).

Згідно з приписами підпункту 72.1.1.1 пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, інших звітних документах.

У пункті 74.1 статті 74 вказаного Кодексу зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування "Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", затверджений Наказом Міністерства фінансів України визначає від 07 квітня 2016 року №422.

Пунктом 2 розділу I Порядку №422 визначено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

За приписами пункту 2 підрозділу 1 розділу II Порядку №422 ІКП відкривається:

за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання осіб (фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців, самозайнятих осіб) (основне місце обліку);

за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування або об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням, або через які проводиться діяльність (неосновне місце обліку).

Після закріплення новостворених платників податків за відповідними інспекторами, що здійснюють їх супроводження, структурний підрозділ, відповідальний за адміністрування податків, зборів, єдиного внеску, надає підрозділу, який здійснює облік платежів та інших надходжень, службову записку про призначення таким платникам платежів та відкриття ІКП.

ІКП з податку на додану вартість та єдиного податку відкривається новоствореному платнику після включення до реєстру платників податку на додану вартість або реєстру платників єдиного податку.

Підрозділ, який здійснює облік платежів та інших надходжень, не пізніше наступного робочого дня після отримання службової записки відкриває ІКП.

Крім того, ІКП відкриваються автоматично кожному платнику у разі:

нарахування сум грошових зобов'язань і пені з податків, зборів та сум єдиного внеску, самостійно визначених платником (за фактом надходження податкових декларацій, розрахунків, уточнюючих розрахунків);

нарахування сум грошових зобов'язань і пені з податків, зборів та сум єдиного внеску, визначених органом ДФС (акт перевірки, податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", рішення про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску);

сплати податків, зборів та єдиного внеску за фактом надходження інформації органів Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) про надходження сум податків, зборів, єдиного внеску.

Згідно пункту 1 підрозділу розділу III Порядку №422 для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органів Казначейства у процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме: відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @B; виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

Відповідно до пункту 1 підрозділу розділу III Порядку №422 після розміщення на відповідному сервері для завантаження інформації органів Казначейства відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @B та відомостей про рух страхових коштів на аналітичних рахунках 3719, відкритих на ім'я органів ДФС, у вигляді технологічного файла @E інформаційною системою органів ДФС забезпечується автоматична обробка таких файлів та виконується розподіл записів за критеріями: рознесені платежі; нерознесені платежі; виключені з обробки платежі.

Як випливає з інтегрованої картки платника податків ПП "Геологія" станом на кінець 2017 року заборгованість становила 315019,36 грн. (т.2 а.с. 282), яка виникла у зв'язку із не зарахуванням 29613 грн. по податковим деклараціям з податку на додану вартість за лютий - березень 2015 року, поновлення донарахованого в поточному році по рішенню суду за податковим повідомленням-рішенням № від 16 грудня 2014 року на суму 20640 грн. (т.2 а.с. 229 зворотній бік), донарахуванням основного платежу та штрафних санкцій за податковим повідомленням рішенням № від 04 вересня 2017 року в розмірі 188494,50 грн. (т.2 а.с. 277) та нарахованою пенею в порядку статті 120 Податкового кодексу України.

У зв'язку із судовим оскарженням податкового повідомлення-рішення № від 04 вересня 2017 року в інтегрованій картці позивача зменшено борг по вказаному рішенню та виключено з обліку нараховану пеню в розмірі 61205,35 грн. (т.2 а.с. 282 зворотній бік - 284).

Згідно даних інтегрованої картки ПП "Геологія" остаточна заборгованість погашена 24 травня 2018 року платіжними дорученнями від 23 квітня 2018 року №15654727 на суму 38709 грн. та від 24 травня 2018 року №15974510 на суму 72743 грн. (т.2 а.с. 284-286).

Станом на 30 травня 2018 року виник борг в сумі 65475,24 грн. за рахунок самостійно нарахованої суми податкових зобов'язань по податку на додану вартість по декларації № від 21 травня 2018 року на суму 72743 грн. (т.2 а.с. 286-287).

Платіжними дорученнями від 23 червня 2018 року №16400762 та від 27 червня 2018 року позивачем сплачено 70043 грн. (т.2 а.с. 286 зворотній бік).

19 червня 2018 року ПП "Геологія" подано до Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС податкову декларацію № з податку на додану вартість у якій самостійно визначило податкове зобов'язання в розмірі 70043 грн. по терміну сплати 30 червня 2018 року (т.2 а.с. 212-213).

Згідно інтегрованої картки ПП "Геологія" 23 липня 2018 року платіжним дорученям №24281888 сплачено суму податкового зобов'язання визначену податковою декларацією № (т.2 а.с. 287 зворотній бік).

При цьому, суд звертає увагу позивача, що за приписами пункту 87.9 статті 89 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Констатуючи зазначене суд приходить до висновку, що позивач сплачуючи податкові зобов'язання з податку на додану вартість визначені у податкових деклараціях за спірний період не врахував вищевикладеного та помилково вважав, що в останнього відсутня заборгованість зі сплати ПДВ.

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що ГУ ДФС у Полтавській області довело правомірність винесення податкової вимоги №21933-17/1602 від 27 липня 2018 року та рішення про опис майна у податкову заставу №41/1603 від 27 липня 2018 року, а тому позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного підприємства "Геологія" (, адреса місцезнаходження: вул. Будівельників, 16, м.Горішні Плавні, Полтавська область, 39800) до Головного управління ДФС у Полтавській області (, адреса місцезнаходження: вул. Європейська, 4, м.Полтава, 36014) про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються у відповідності до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року).

Повне рішення складено 30 листопада 2018 року.

Суддя С.О. Удовіченко