Справа № 200/12901/18-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 р. Справа№200/12901/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Центрального відділу Державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №57433039 від 24.10.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.07.2018 року по справі № 805/4000/18-а зобов'язно Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області розглянути заяву позивача про переведення з одного виду пенсії на інший. Відповідно до даних автоматизованої системи виконавчих проваджень стало відомо, що 24.10.2018 року держаним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з тим, що боржник - Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняв рішення № 42 від 14.09.2018 року про відмову позивачу у переведені з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Зазначає, що рішення пенсійного фонду, а також постанову про закінчення виконавчого провадження позивачем не отримано. Вважає, що рішення суду боржником не виконано, тому прийнята відповідачем постанова прийнята неправомірно та підлягає скасуванню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року відкрито провадження у даній справі. Призначено судове засідання на 05 грудня 2018 року.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав суду відзив, в якому зазначив, що відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.07.2018 року по справі № 805/4000/18-а зобов'язано Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області розглянути заяву позивача про переведення з одного виду пенсії на інший, боржником було прийнято рішення №42 від 14.09.2018 року про відмову позивачу у переведенні з одного виду пенсії на іншу. З огляду на виконання рішення суду державним виконавцем було прийнято постанова про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Копію постанови 24.10.2018 року були направлені сторонам виконавчого провадження, що підтверджується Журналом реєстрації вихідної кореспонденції, а виконавчий документ разом з постановою направлено до суду. Поросить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

До судового засідання сторони не з'явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином. Представник позивача надав клопотання про розгляд справі без участі позивача та його представника.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на зазначене, оскільки у судове засідання не прибули представники сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.07.2018 року по справі № 805/4000/18-а було визнано протиправною бездіяльність Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не розгляду заяви ОСОБА_3 від 09 лютого 2018 року та зобов'язано розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення з одного виду пенсії на інший у відповідності до чинного законодавства та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Зазначене рішення суду набрало законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи позивач через свого представника неодноразово 05 жовтня та 08 жовтня 2018року звертався до боржника - Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з пропозицією добровільно виконати рішення суду.

На підставі виданого судом виконавчого листа № 805/4000/18-а від 18.09.2018 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новиковою Л.О. 17.10.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57433039.

Листом № 13047/34-1/10 від 23.10.2018 року Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило відповідача про виконання рішення суду від 30.08.2018 року, шляхом розгляду заяви ОСОБА_1 про переведення з одного виду пенсії на інший, за результатами якого прийнято рішення № 42 від 14.09.2018 року.

Відповідно до рішення № 42 від 14.09.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у переведені з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

24.10.2018 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новиковою Л.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 57433039 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з виконанням рішення суду.

Позивач оскаржує вищевказану постанову як таку, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства.

Суд вважає необхідним зазначити, що позивачем не порушено встановлені законом строки звернення до суду із даним позовом (ст. 122 КАС України), оскільки як зазначає позивач оскаржувана постанова ним не була отримана. Доказів протилежного суду не надано. Крім того в матеріалах справи є скарга позивача до начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.11.2018 року, доказів розгляду якої суду не надано.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом першим частини першої ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів.

Згідно з частиною першою ст. 26 зазначеного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами ( ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 805/4000/18-а підставою для задоволення позовних вимог позивача стало те, що пенсійним органом не було розглянуто заяву ОСОБА_3 про переведення з одного виду пенсій на інший відповідно до Порядку 22-1, та не було за результатами розгляду прийнято відповідне рішення про призначення (перарахунок) або про відмову в призначені (перерахунку) пенсії . Судом було визнано протиправною бездіяльність Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не розгляду заяви ОСОБА_3 від 09 лютого 2018 року та зобов'язано розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення з одного виду пенсії на інший у відповідності до чинного законодавства та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як вже зазначалось судом раніше Маріупольським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 було прийнято рішення № 42 від 14.09.2018 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведені з пенсії за віком на пенсії по втраті годувальника.

Позивач вважає, що оскільки пенсійний орган не задовольнив його заяву про переведення з одного виду пенсії на інший, то відповідно не виконав рішення суду, тому прийняте державним виконавцем спірна постанова про закінчення виконавчого провадження є неправомірною та підлягає скасуванню.

Разом з цим, в рішенні суду по справі № 805/4000/18-а не було зазначено яке саме рішення повинен був прийняти пенсійний орган за результатами розгляду заяви позивача, та не було зазначено правову позицію суду з цього приводу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що боржником Маріупольським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області було виконано рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 805/4000/18-а.

Доводи позивача щодо не отримання рішення пенсійного фонду суд не приймає до уваги, оскільки зазначена обставина не стосується предмету даної справи.

Крім того, суд не приймає доводи позивача з приводу того, що ним не було отримано копію постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки відповідачем надано докази направлення сторонам виконавчого провадження копії спірної постанови, що підтверджується копією Журналу реєстрації вихідної кореспонденції.

З огляду на зазначене суд вважає, що постанова відповідача про закінчення виконавчого провадження прийнято правомірно, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд зазначає, що з прийняттям пенсійним органом рішення № 42 від 14.09.2018 року між останнім та позивачем виникли нові спірні правовідносини.

Отже для захисту свого порушеного права позивач в судовому порядку має право оскаржити прийняте пенсійним органом рішення № 42 від 14.09.2018 року.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №57433039 від 24.10.2018 року не підлягають задоволенню.

У відповідності до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 241-246, 250-251, 255, 257-263, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №57433039 від 24.10.2018 року- відмовити.

Рішення складено та підписано 05.12.2018 року.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Стойка В.В.