Справа № 802/1341/18-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1341/18-а Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук Ірина Миколаївна

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

26 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року (повний текст рішення складено 14 червня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач 11.05.2018 звернувся із адміністративним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправними дії Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язати Хмільницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня досягнення пенсійного віку - 18.12.2018.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду 14.06.2018 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов'язано Хмільницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з дати його звернення із відповідною заявою про призначення пенсії.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, те що відомості про характер виконуваної роботи у трудовій книжці відсутні, а первинні документи не підтверджують стажу роботи позивача на пільгових умовах.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що його пільговий стаж становить 12 років 06 місяців, що підтверджується матеріалами справи та достатній для призначення пенсії на пільгових умовах.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_2 НОМЕР_1, останній в період з 01.09.1977 по 19.07.1979 навчався в Іванопільському ДПТУ-23 Житомирської області, по закінченню якого отримав професію електрогазозварника 3-го розряду.

З 20.07.1979 по 08.01.1982 позивач працював в Броварському дослідно-експериментальному заводі електрогазозварником 3-го розряду.

В період з 03.05.1982 по 02.02.1984 позивач працював формувальником ливарного цеху на Сумському чавуноливарному заводі "Центролит".

З 11.03.1984 по 30.06.1985 - газозварником в колгоспі ім. Горького с. Торчин Хмільницького району Вінницької області.

Починаючи з 16.09.1985 позивач працював електрозварником 4-го розряду в Вінницькому комбінаті будівельних конструкцій та був звільнений 01.01.1986 в зв'язку з переведенням в ПМК-47.

01.01.1986 ОСОБА_2 прийнятий на посаду електрозварника 4-го розряду в ПМК-47 та з 02.08.1986 переведений електрозварником в створене на базі ПМК-47 - ПМК-27, правонаступником якого в подальшому стало ПАТ "Будівельно-монтажне підприємство №1", де позивач пропрацював до 01.04.1990 та був звільнений в зв'язку з переведенням в управління виробничо-технологічної комплектації тресту "Сільбуд".

В період з 01.04.1990 по 02.12.1991 ОСОБА_2 працював електрозварником 4-го розряду в управлінні виробничо-технологічної комплектації тресту "Сільбуд".

03.12.1991 позивач прийнятий на посаду електрозварника 4-го розряду в Комерційний центр тресту "Сульбуд", який в подальшому перейменовано в підприємство "Вінницясільбудкомплект", де він пропрацював до 05.04.1997.

06.03.2018 позивач звернувся до Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

05.04.2018 листом №658/00-37/02/1 позивачу повідомлено про відмову у призначенні йому відповідної пенсії, посилаючись на відсутність у нього необхідного пільгового стажу та, як наслідок, права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Не погодившись з такою відмовою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що у трудовій книжці позивача містяться відповідні записи, що підтверджують наявний у позивача пільговий стаж роботи електрозварником та формувальником (понад 12 років 6 місяців), а тому він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах починаючи з дати звернення до відповідача із відповідною заявою.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно з підпунктами "з" "і" "к" ч. 1, ч. 3 п. 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 (далі - Положення №590) крім роботи в якості робочого або службовця, в загальний стаж роботи зараховується період навчання (підпункт "з") та служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та по інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (п.п. "а" та "б" п. 16), та пенсії у зв'язку з втратою годувальника їх сім'ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (п.п. "в" п. 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" та "л" прирівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду. Період, вказаний в п.п. "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_2 НОМЕР_1, в період з 01.09.1977 по 19.07.1979 (1 рік 10 місяців 19 днів) він навчався в Іванопільському ДПТУ-23 Житомирської області; з 20.07.1979 по 08.01.1982 (2 роки 5 місяців 19 днів) працював електрогазозварником в Броварському дослідно-експериментальному заводі; з 03.05.1982 року по 02.02.1984 (1 рік 9 місяців) - формувальником ливарного цеху на Сумському чавуноливарному заводі "Центролит"; з 11.03.1984 по 30.06.1985 (1 рік 3 місяці 20 днів) газозварником в колгоспі ім. Горького с. Торчин Хмільницького району Вінницької області; з 16.09.1985 по 01.01.1986 (3 місяці 16 днів) електрозварником 4-го розряду в Вінницькому комбінаті будівельних конструкцій; з 01.01.1986 по 01.04.1990 (4 роки 3 місяці 1 день) електрозварником 4-го розряду в ПМК-47 та ПМК-27, правонаступником яких в подальшому стало ПАТ "Будівельно-монтажне підприємство №1"; з 01.04.1990 по 02.12.1991 (1 рік 8 місяців 2 дня) електрозварником 4-го розряду в управлінні виробничо-технологічної комплектації тресту "Сільбуд"; 03.12.1991 до 05.04.1997 електрозварником 4-го розряду в Комерційний центр тресту "Сульбуд", який в подальшому перейменовано в підприємство "Вінницясільбудкомплект" (пільговий стаж до 21.08.1992, тобто періоду коли пільговий стаж зараховується без атестації робочих місць, становить 8 місяців 12 днів).

Вказані відомості трудової книжки підтверджуються атестатом №1268, архівними довідками Архівного відділу Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області №06-08/69 від 27.09.2017, №06-08/10 від 16.02.2018, довідкою ПАТ "БМП №1" №14 від 24.04.2018, довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії №15 від 24.04.2018.

Отже, станом на дату звернення до відповідача із заявою у позивача наявний був пільговий стаж роботи який становив більше 12 років 6 місяців та підтверджується записами у трудовій книжці, а також частково архівними довідками та довідками підприємств у яких працював позивач.

При цьому, посилання відповідача на висновки Верховного Суду України та Верховного суду не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки, в даному випадку наявність пільгового стажу у позивача підтверджується записами у трудовій книжці та архівними довідками, які не спростовані відповідачем.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв'язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.