Справа № 1240/2850/18
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2850/18

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чернявської Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання Шляхтун М.М.,

позивача - ОСОБА_1

та

представника відповідача - Татаринової О.В. (довіреність від 19.07.2018 № ВДЗ/81)

розглянувши в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (далі - відповідач), в якому позивач з урахуванням уточненої позовної заяви від 02 жовтня 2018 року б/н (арк. спр. 30-32) просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії щодо відмови у внесенні змін до наказу від 26 березня 2015 року № 105 о/с та зміни підстави звільнення з пункту "є" статті 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України на пункт "б" статті 64 (через хворобу);

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії внести зміни до наказу від 26 березня 2015 року № 105 о/с, змінивши підстави звільнення з пункту "є" статті 64 (за порушення дисципліни) на пункт "б" статті 64 (через хворобу).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він в період часу з 22 жовтня 1993 року по 26 березня 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України. 26 березня 2015 року його звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до наказу № 105 о/с за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. В грудні 2016 року Сєвєродонецьким міським відділом ГУМВС України у Луганській області позивача за його ініціативою направлено для проходження військово-лікарської комісії. 03 лютого 2017 року військово-лікарською комісією в Луганській області позивачу видано свідоцтво про хворобу за № 170, відповідно до якого у позивача виявлені захворювання, пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. 31 липня 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про внесення змін до наказу № 105 о/с від 26 березня 2015 року про його звільнення, а саме підстав звільнення з пункту "є" статті 64 (за порушення дисципліни) на пункт "б" статті 64 (через хворобу). Листом від 14 серпня 2018 року за № 6/2-339ЛК відповідач відмовив позивачу у внесенні змін до наказу про звільнення у зв'язку з відсутністю у законодавстві України нормативно-правового документу, яким би передбачалось внесення даних змін.

З урахуванням викладеного позивач вважає, що причин для відмови йому в частині зміни підстав звільнення не існує, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії позов не визнало, про що у судовому засіданні 25 жовтня 2018 року подало відзив на позовну заяву від 24 жовтня 2018 року № 75/230, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. спр. 50-54).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що позивача 26 березня 2015 року відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 26 березня 2015 року № 105 о/с звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, яким відповідно до частини першої статті 18 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» регламентувався порядок та умови проходження служби в міліції, та звільнення з посади заступника начальника слідчого відділу Сєвєродонецького міського відділу УМВС України у Луганській області. Підставою для винесення наказу від 26 березня 2015 року № 105 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ слугував наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 19 березня 2015 року № 739 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ. На підставі наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 19 березня 2015 року № 739 згідно з положеннями частини п'ятої статті 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, відповідно до якого дисциплінарне стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ вважається виконаним після видання наказу по особовому складу, видано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 26 березня 2015 року № 105 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 Своїм правом на оскарження наказу від 19 березня 2015 року № 739 у передбачений законом строк ОСОБА_1 не скористався, зазначений наказ скасовано не було.

Розділом VII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України врегульовані питання щодо звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби.

Пункт 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України містить вичерпний перелік підстав звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), а саме: а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії; в) через обмежений стан здоров'я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв'язку з відсутністю відповідних вакантних посад; г) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі; д) через службову невідповідність; є) за порушення дисципліни; ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків; з) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації; и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України; і) у зв'язку з непроходженням випробування в період іспитового строку.

Зі змісту пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України слідує висновок, що рішення військово-лікарської комісії має передувати звільненню особи середнього, старшого і вищого начальницького складу з органів внутрішніх справ, якщо особа звільняється за п «б» статті 64 (через хворобу).

Відповідач зазначає, що позивачем не заперечується той факт, що на момент його звільнення з органів внутрішніх справ він був придатний до військової служби у мирний та воєнний час; направлення на проходження медичного обстеження (ВЛК) позивачу видане у грудня 2016 року; ВЛК ухвалила рішення щодо непридатності до військової служби в мирний час, обмеженої придатності у військовий час 03 лютого 2017 року, тобто станом на 03 лютого 2017 року, коли позивач був звільнений з органів внутрішніх справ на підставі пункту «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. На підставі викладеного відповідач вважає, що свідоцтво про хворобу, видане військово-лікарською комісією в Луганській області 03 лютого 2017 року № 170, має пряму дію в часі, тобто позивач лише з 03 лютого 2017 року став непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Згідно з пунктом 1.63 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 лютого 2001 року № 85, ВЛК свої постанови виносять на час фактичного огляду даної особи. Щодо колишніх осіб рядового й начальницького складу ОВС, військовослужбовців, які не проходили медичного огляду у ВЛК при звільненні зі служби, постанови виносяться на час фактичного звільнення з ОВС на підставі медичних документів. Але, не зважаючи на це, датою встановлення наявності захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, є саме дата свідоцтва про хворобу № 170.

Після звільнення позивача 26 березня 2015 року з органів внутрішніх справ між сторонами були припинені трудові та службові відносини, у зв'язку з чим відповідач втратив повноваження на зміну наказу про звільнення позивача. Також у даному випадку були відсутні і підстави для зміни наказу.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Користуючись правом на подання заяв по суті справи, позивачем подана відповідь № 1 на відзив від 26 жовтня 2018 року б/н (арк. спр. 63-64), в якій позивач зазначив, що посилання відповідача на те, що наказ від 19 березня 2015 року № 739 позивачем не оскаржено та він не є скасованим, є недоречними, оскільки даний наказ не є предметом спору.

Щодо посилання відповідача не те, що рішення ВЛК має передувати звільненню осіб з органів внутрішніх справ, якщо особа звільнена за пунктом «б» статті 64 (через хворобу), позивач зазначив, що таке припущення є хибним, оскільки в тексті пункту 64 даного Положення немає жодного посилання на цей факт. Також відповідачем стверджується, що позивач не заперечує, що він 26 березня 2015 року на час звільнення був придатний до військової служби у мирний та воєнний час, а непридатним він став лише 03 лютого 2017 року. Однак, на момент його звільнення, а саме на 26 березня 2015 року не існувало документа, який би встановлював факт придатності або непридатності позивача до військової служби. Хворобу було виявлено ще в лютому 2015 року. В період з 18 березня 2015 року по 25 березня 2015 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні КУ Сєвєродонецька МБЛ, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого за № 7042, де йому були встановлені певні захворювання. Втім, отримати направлення та пройти ВЛК після виписки з лікарні позивач не зміг, оскільки його було звільнено з органів внутрішніх справ та видано трудову книжку, а, отже, був позбавлений можливості пройти ВЛК до свого звільнення з ОВС.

Також позивач зазначив, що в свідоцтві, виданому військово-лікарською комісією в Луганській області 03 лютого 2017 року № 170, зазначено, що дане захворювання виявлено в період служби в органах внутрішніх справ та пов'язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Користуючись правом на подання заяв по суті справи, відповідачем 06 листопада 2018 року через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) за вхідним реєстраційним № 31090/2018 подані заперечення від 05 листопада 2018 року № 75/240 (арк. спр. 67-70), в яких відповідач зазначив таке.

На виконання наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 19 березня 2015 року № 739 згідно з положеннями частини п'ятої статті 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, відповідно до якого дисциплінарне стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ вважається виконаним після видання наказу по особову складу, видано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 26 березня 2015 року № 105 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 Своїм правом на оскарження наказу від 19 березня 2015 року № 739 у передбачений законом строк ОСОБА_1 не скористався, зазначений наказ скасовано не було, а, отже, підстав для внесення змін до наказу від 26 березня 2015 року № 105 о/с в частині зміни причини звільнення у відповідача не має.

Також відповідач зазначив, що відповідно до положень Інструкції про організацію роботи з пенсійного забезпечення військовослужбовців внутрішніх військ та осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України і членів їхніх сімей, затвердженої наказом МВС України від 31 жовтня 2003 року № 1276, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ можуть проходити ВЛК як до, так і після звільнення з органів внутрішніх справ. Проте, жодна норма зазначеної Інструкції не передбачає ні права, ні обов'язку відповідного органу внутрішніх справ змінювати підстави звільнення особи у зв'язку із встановленим в неї захворюванням, пов'язаним із проходженням служби, після звільнення з органів внутрішніх справ.

Ухвалою від 25 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк. спр. 26-27).

02 жовтня 2018 року через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) за вхідним реєстраційним № 24365/2018 від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшла заява від 02 жовтня 2018 року б/н, до якої на виконання вимог ухвали суду додано позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, та її копію для вручення відповідачу (арк. спр. 30-32).

Ухвалою від 08 жовтня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі (арк. спр. 1-2).

Ухвалою від 07 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про залишення позову без розгляду, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (арк. спр. 83-84).

У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві від 02 жовтня 2018 року та відповіді на відзив від 26 жовтня 2018 року б/н.

Представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву від 24 жовтня 2018 року № 75/230 та запереченнях від 05 листопада 2018 року № 75/240.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 93400, АДРЕСА_1) 26 березня 2015 року звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за пунктом 64 «є» (порушення дисципліни) згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, про що свідчать витяги з наказів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 26 березня 2015 року № 105 о/с та від 16 квітня 2018 року № 6 о/с (арк. спр. 35, 38).

Відповідно до свідоцтва про хворобу (на момент звільнення), виданого військово-лікарською комісією 02 лютого 2017 року № 170, захворювання ОСОБА_1 гіпертонічна хвороба - II ст. (ГЛШ), ступінь 2, ризик 2. ІХС; дифузний кардіосклероз. СН-ІІ А. ФК-ІІ. ПМК з вираженою недостатністю МК; недостатність ТК; стан після операції (09. Листопада 2015 року) пластика МК опорним кільцем 30; ТІА (25 листопада 2015 року) у ВББ у вигляді перехідної вестибулопатії; астено-вегетативний синдром; ангіопатія сітківки обох очей, пов'язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ (арк. спр. 10).

31 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії з заявою про внесення змін до наказу від 26 березня 2015 року № 105 о/с про його звільнення з органів внутрішніх справ з пункту 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України на пункт 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (арк. спр. 39).

Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії листом від 14 серпня 2018 року № 6/2-339 ЛК повідомило ОСОБА_1, що законодавство України не містить нормативно-правового документу, яким би передбачався порядок внесення змін до наказу про звільнення у частині зміни підстав звільнення, у зв'язку з чим у ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області відсутні правові підстави для внесення змін до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 26 березня 2015 року № 105 о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ в частині зміни підстав звільнення (арк. спр. 40).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

У відповідності з Конституцією України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проходження служби працівниками органів внутрішніх справ України регулюється Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

Розділом VII Положення № 114 врегульовані питання щодо звільнення зі служби.

Згідно з пунктом 62 Положення № 114 звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Відповідно до пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік):

а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років;

б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії;

в) через обмежений стан здоров'я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв'язку з відсутністю відповідних вакантних посад;

г) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі;

д) через службову невідповідність;

є) за порушення дисципліни;

ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків;

з) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації;

и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України;

і) у зв'язку з непроходженням випробування в період іспитового строку;

ї) у зв'язку з прямим підпорядкуванням близькій особі;

й) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов'язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут ОВС), закріплено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 20 Дисциплінарного статуту ОВС особа рядового або начальницького складу має право усно чи письмово послідовно звернутися зі скаргою щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення до старшого прямого начальника - аж до міністра внутрішніх справ України або до суду.

Згідно з статтею 21 Дисциплінарного статуту ОВС дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи, на яку воно накладено. Пропущений строк для подання скарги може бути поновлено старшим прямим начальником, який має право накладати дисциплінарні стягнення. Старший прямий начальник у разі надходження заяви про поновлення пропущеного строку подання скарги повинен всебічно та об'єктивно розглянути її і прийняти відповідне рішення не пізніше 10 днів після надходження заяви. Про результати розгляду заяви про поновлення пропущеного строку повідомляються особа рядового або начальницького складу, яка її подала, та начальник, який наклав на неї дисциплінарне стягнення.

З системного аналізу вищенаведеного слідує, що нормами Положення № 114 та Дисциплінарного статуту ОВС не передбачено ані підстав, ані повноважень начальників, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання, на внесення змін до наказів про звільнення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни з метою зазначення інших підстав звільнення, у тому числі і через наявність на момент звільнення захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, встановленого військово-лікарською комісією після звільнення.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані і у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 133, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 93400, АДРЕСА_2) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (ідентифікаційний код 08592129, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, буд. 16) про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України повне рішення суду складено 29 листопада 2018 року.

Суддя Т.І. Чернявська