Справа № 2040/6712/18
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 р. № 2040/6712/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Панова М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кравчені Т.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, третя особа - Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним висновку, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним висновок Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області "Про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання в Україні громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_3" від 19.02.2018; скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області "Про скасування дозволу на імміграцію в Україну" №28 від 19.02.2018 громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області поновити громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідку на постійне проживання в Україні шляхом видачі нової посвідки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення винесено всупереч вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а дії відповідача є протипраними.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що рішення є правомірним та прийнятим з дотриманням вимог законодавства, а дії є правомірними.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин ОСОБА_5, НОМЕР_1 від 16.08.2016, строк дії до 16.08.2026.

25.03.2016 рішенням Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області на підставі пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про імміграцію» позивачу надано дозвіл на імміграцію Україну.

12.04.2016 Управлінням Державної міграційної служби України в Черкаській на підставі дозволу на імміграцію в Україну, відповідно до Закону України «Про імміграцію» позивачу видано посвідку на постійне проживання в Україні серії ІН 104088 терміном дії - безстроково.

13.05.2016 Виконавчим комітетом Південноміської ради зареєстровано місце проживання позивача за адресою: Харківська область, м. Південне, вул. Гагаріна 44.

12.07.2018 начальником 1 групи ІПК «Гоптівтівка» (тип А) впс «Дергачі» старшим лейтенантом ОСОБА_6 у громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучено посвідку на постійне проживання в Україні серії ІН 104088 від 12.04.2016.

Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України письмовою відповіддю №23/8626 від 02.08.2018 наданою представником позивача на адвокатський запит №АЗ-367/18 від 27.07.2018 повідомило, що посвідку на постійне проживання в Україні серії ІН 104088 видану на імя громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яку 12.07.2018 в пункті пропуску для автомобільного сполучення «Гоптівка» вилучено на підставі доручення ГУ ДМС України в Черкаський області, супровідним листом від 13.07.2018 №237954 направлено на адресу начальника ГУ ДМС України в Черкаський області: м. Черкаси, б-р. Шевченка, 117.

Також було надано копію рішення Управління ДМС України в Черкаський області «Про скасування дозволу на імміграцію в Україну» №28 від 19.02.2018 та копію висновку Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області «Про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання в Україні громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_3» від 19.02.2018.

Так, рішенням Управління ДМС України в Черкаський області №28 від 19.02.2018 дозвіл на імміграцію в Україну, виданий позивачу 25.03.2016, скасовано на підставі пунктів 1 та 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Зазначене рішення прийнято відповідачем на підстави висновку Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області «Про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання в Україні громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_3» від 19.02.2018.

Згідно рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області «Про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання в Україні громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_3» від 19.02.2018 встановлено, що з матеріалів справи №132016 про оформлення дозволу на імміграцію в Україну позивачу вбачаться, що 23.12.2015 громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про імміграцію» звернувся до Золотонівського РС УДМС України в Черкаський області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, оскільки являться батьком іммігранта в Україну.

25.03.2016 Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області ОСОБА_7 надано дозвіл на імміграцію Україну. Відповідно пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про імміграцію» та 12.04.2016 документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії ІН 104088.

Висновком зазначено, що в ході додаткової перевірки законності підстав надання дозволу на імміграцію Україну позивачу, було з'ясовано, що згідно з датою штампу про перетин державного кордону, проставленому в його паспортному документі серії АN0569349 виданому 15.07.2013 органом 25, ОСОБА_7 вїхав на Україну 03.11.2015 через пункт пропуску «Харків-пасажирський» та перебував на її території на момент подачі документів 51 день з дозволених 90 протягом 180 (180-денний термін починається з 27.06.2015). Проте, відповідно до інформації Департаменту оперативної діяльності Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.12.2017 №552443 останній вїхав в Україну 05.10.2014 та перебував на її території на момент подачі документів у сукупності 180 днів, замість дозволених 90 протягом 180.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про імміграцію», іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл па імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або. перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні па постійне проживання; законні представники - батьки, усиновителі, батьки-вихователі, опікуни, піклувальники, представники закладів, які виконують обов'язки опікунів і піклувальників.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про імміграцію", у редакції, що діяла на час видачі позивачу посвідки на постійне проживання в Україні, дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

Згідно до п. 6 ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону, квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів: батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти.

Стаття 9 Закону №2491-III встановлює умови, порядок та перелік документів, необхідних для вирішення питання дозволу на імміграцію. Так, заяви про надання дозволу на імміграцію подаються: 1) особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання; 2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до органів спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем їх проживання.

Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою.

Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: три фотокартки; копія документа, що посвідчує особу; документи про місце проживання особи; відомості про склад сім'ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); документ про те, що особа не с хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Крім зазначених документів, зокрема, подаються: для осіб, зазначених у пункті 6 частини 2 статті 4 цього Закону, - копії документів, що засвідчують їх родинні стосунки з іммігрантом, і документ про те, що іммігрант не заперечує проти їх імміграції та гарантує їм фінансове забезпечення на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого в Україні.

Даний перелік документів є вичерпаним.

У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що для оформлення дозволу на імміграцію, заявник повинен подати заяву з доданням певного пакету документів.

У разі ж не надання особою повного пакету документів, заява про надання дозволу на імміграцію не приймається та, як слідство, дозвіл на імміграцію та посвідка на проживання в Україні не видаються.

Статтями 10, 11 зазначеного Закону встановлено, що дозвіл на імміграцію не надається: особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку; особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв'язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або проти яких порушено кримінальну справу, якщо попереднє слідство за нею не закінчено; особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади з питань охорони здоров'я; особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи; особам, яким на підставі закону заборонено в'їзд на територію України; в інших випадках, передбачених законами України.

Особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем її проживання видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983 (далі - Порядок).

У відповідності до пп. 2 п. 2 цього Порядку, в редакції, яка діяла па час надання посвідки, рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні органи Департаменту в головних управліннях, управліннях МВС в Автономній ОСОБА_4 Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) - стосовно іммігрантів, які підпадають під квоту імміграції (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає Департамент), а саме: батьків, чоловіка (дружини) іммігранта та його неповнолітніх дітей.

Згідно п. 12 Порядку, територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з'ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції Департаменту чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.

З наведених норм вбачається, що прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції відповідних державних органів, які на підставі заяви іммігранта, аналізу отриманої інформації, матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.

Рішення про надання дозволу на імміграцію є підставою для отримання посвідки на постійне проживання.

Так, дозвіл про надання імміграції позивачу, як громадянину ОСОБА_5 було надано згідно з документами, які діяли станом на момент прийняття відповідного рішення, тобто станом на 25.03.2016.

Станом на момент прийняття рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію - на 25.03.2016 дійсність, чинність та законність відповідних документів, визначених статтею 9 Закону №2491-ІІІ Управління ДМС України в Черкаський області перевірялись. Зазначені дії не були визнані протиправними або незаконними в установленому законом порядку.

Так, при прийнятті рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію в Україні та наданні посвідки на постійне місце проживання, посадові особи Управління ДМС України в Черкаський області, проводили перевірку законності залишення на постійне проживання на території України позивача, та керуючись п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про імміграцію" ними було надано оцінку дійсності та чинності наданих позивачем документів.

Крім того було проведено перевірку законності перебування позивача на території України на час звернення про надання йому дозволу на імміграцію в Україну.

Підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію позивачу, визначених уст. 10 Закону України "Про міграцію", зокрема надання ним свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність виявлено не було, тоді як і не було встановлено факту порушення позивачем законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. У звязку з чим відповідачем було надано позивачу дозвіл на імміграцію в Україну та видано посвідку на постійне місце проживання в Україні.

Отже, що при прийнятті 19.02.2018 ГУ ДМС України в Черкаській області рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну позивачу мало місце порушення "Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень", Конституції України. Рішення прийнято в супереч Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства та порядок надання таким особам дозволу на імміграцію в Україну визначені Законом України від 07.06.2001 №2491-ІІІ «Про імміграцію» з наступними змінами та доповненнями, постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 «Про затвердження Порядку формування квоти імміграції, Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, Порядку оформлення і видачі посвідки на постійне проживання», постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 №251 «Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983».

Згідно із п. 21 Постанови 1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Відповідно до п. 22 Постанови 1983, для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволю визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

За умов п. 23 Постанови 1983, ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

Відповідно до п. 24 Постанови 1983, рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України «Про імміграцію». Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі.

Таким чином, підставою для вилучення у іноземця чи особи без громадянства посвідки на постійне проживання у Україні є рішення компетентного, в розумінні Закону України «Про імміграцію», органу про скасування раніше наданого дозволу на імміграцію.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про імміграцію» спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи, зокрема, приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.

Згідно статті 13 вищезгаданого Закону, орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживання особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не пізніш як у тижневий строк з дня отримання цього рішення надсилає його копію особі та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Рішення ГУ ДМС України в Черкаській області про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну прийнято 19.02.2018, проте, копії зазначеного рішення відповідачем у тижневий строк позивачу не надіслано, до відома позивача не доведено, для надання пояснень при розгляді питання щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну, позивача не запрошено, що є порушенням статті 13 Закону України «Про імміграцію».

ГУ ДМС України в Черкаській області про призначення і проведення перевірки щодо правомірності надання дозволу на імміграцію в Україні та документування посвідкою на постійне проживання в Україні відносно позивача, ОСОБА_7 не повідомлено, що є грубим порушенням його прав, свобод та законних інтересів.

Статтею 13 Європейської конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено право на ефективний засіб юридичного захисту, а саме: кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, мас право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до положень статті 12 Закону України "Про імміграцію" визначено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; в інших випадках, передбачених законами України.

Даний перелік підстав є вичерпний.

Згідно копії рішення ГУ ДМС України в Черкаській області від 19.02.2018 про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну вбачається, що однією з підстав для скасування дозволу на імміграцію зазначено п. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію", тобто надання дозволу на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність, зокрема.

Відповідач робить зазначений висновок на підставі того, що в паспортному документі серії АN0569349 виданому 15.07.2013 органом 25 міститься дата штамп про перетин державного кордону, згідно якого ОСОБА_7 в'їхав на Україну 03.11.2015 через пункт пропуску «Харків-пасажирський» та перебував на її території на момент подачі документів 51 день з дозволених 90 протягом 180 (180-денний термін починається з 27.06.2015).

Проте, відповідно до інформації Департаменту оперативної діяльності Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.12.2017 №552443 позивач вїхав в Україну 05.10.2014.

Так само, відповідачем не надано вироку суду по кримінальній справі за статтею 358 Кримінального кодексу України відносно будь-якої особи, чим підтверджувався би факт недійсності, або підробки в паспортному документі серії АN0569349 виданому 15.07.2013 органом 25 дата штампу про перетин державного кордону позивачем.

Крім того відповідачем не надано доказів того, що дата штамп про перетин державного кордону позивачем, який проставлений в паспортному документі серії АN0569349 виданому 15.07.2013 органом 25 є недійсним, або його спростовано у судовому порядку.

Отже, не існує належних доказів надання позивачу відповідачем дозволу на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Крім того згідно копії рішення ГУ ДМС України в Черкаській області від 19.02.2018 про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну вбачається, що другою з підстав для скасування дозволу на імміграцію зазначено п. 5 ст. 12 Закону України "Про імміграцію", тобто те, що позивач порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Суд зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу порушення позивачем законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, та не надано доказів притягнення його до адміністративній відповідальності за це порушення.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 (просп. Гагаріна, буд 41/2, 2 пов. оф. 16, м. Харків, 61001, РНОКПП НОМЕР_2) до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (бульвар Шевченка, буд. 117, м. Черкаси, Черкаська область, 18002, ), третя особа - Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (вул. Клочківська, 228, м. Харків, 61045) про визнання протиправним висновку, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним висновок Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області «Про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання в Україні громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_3» від 19.02.2018.

Скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області «Про скасування дозволу на імміграцію в Україну» №28 від 19.02.2018 громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобовязати Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області поновити громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідку на постійне проживання в Україні шляхом видачі нової посвідки.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) сплачену суму судового збору в розмірі 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області ().

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 30 листопада 2018 року.

Суддя М.М.Панов