Справа № 810/3768/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3768/18 Суддя першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Беспалова О.О. та Кузьмишиної О.М.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо порядку обчислення, нарахування та виплату пенсії відповідно до вимог чинного законодавства України;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок додаткової пенсії відповідно до рішення суду справи № 2-а-4841/2011, № 2-а-1185/2010 за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Ірпінським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області також було подано апеляційну скаргу, яку, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року повернуто апелянту у зв'язку із не усуненням недоліків апеляційної скарги.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік від 16.01.2014 р. № 719-VII, прикінцевими положеннями якого жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених статтями Закону № 796-ХІІ, передбачено не було, дані обмеження були введені лише Законом України від 31.07.2014 № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03.08.2014 року, у зв'язку з чим, у період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю позивача, мала здійснюватись відповідно до статті 51 Закону № 796-XII у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, що підтверджується посвідченням від 13.06.2014 року Серії НОМЕР_2.

Позивач перебуває на обліку в Ірпінському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначену йому згідно Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 19.10.2010 року у справі №2а-1185/10 Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області зобов'язано здійснити перерахунок та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 11.04.2010 року (а.с. 16).

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 29.06.2011 року у справі №2а-4841/2011 задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області: зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, встановленої статтю 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також підвищення до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, відповідно до статей 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 03.12.2010 року по 18.06.2011 року з урахуванням вже проведених виплат (а.с. 13).

17 квітня 2018 року позивач звернувся до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою, у якій на підставі постанов Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2010 року та 29.06.2011 року просив перерахувати та виплатити додаткову пенсію за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року (а.с. 8).

Листом від 01.05.2018 року №171/К-03 Ірпінське об'єднане управління пенсійного фонду України повідомило позивача, що пенсія йому виплачується у порядку та розмірі, що встановлені чинним законодавством, і що підстави для її перерахунку відсутні (а.с. 9).

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи та застосовано норми матеріального та процесуального права, разом з тим, Київським окружним адміністративним судом не було досліджено та ухвалено відповідного рішення щодо додаткової пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (яка передбачена постановою Ірпінського міського суду від 29.06.2011 року у справі № 2-а-4841/2011) та щомісячної державної соціальної допомоги, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (відповідно до постанови № 2-а-1185/10 від 19.10.2010 року), у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового, про задоволення позову, з урахуванням усіх позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII (далі - Закон - № 796-ХІІ) (у редакції, чинній на момент призначення позивачеві пенсії) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4, установлено статтею 51 Закону № 796-XII (у редакції, чинній на момент призначення позивачеві додаткової пенсії).

Так, абзацом 3 зазначеної статті передбачено, що особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Статтею 39 вищевказаного Закону (у редакції, чинній на момент призначення позивачеві пенсії) передбачено, що пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Варто наголосити, що право ОСОБА_1 на отримання усіх вищеперераховани надбавок встановлено відповідними судовими рішеннями, а саме - постановою Ірпінського міського суду Київської області від 19.10.2010 року у справі №2а-1185/10, постановою Ірпінського міського суду Київської області від 29.06.2011 року у справі №2а-4841/2011.

Разом з цим, 14.06.2011 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (далі - Закон №3491VI), яким розділ VІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4 такого змісту: «Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік».

Положення пункту 4 розділу VІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011.

Відтак, Законом №3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інший, ніж передбачений статтями 39, 51 Закону № 796-ХІІ, ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», розмір додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які є дитиною війни, в розумінні норм чинного законодавства.

На виконання пункту 7 Закону № 3491-VI, 06.07.2011 р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» № 745, яка набрала чинності з 23.07.2011 р., пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що оскільки 23.07.р. набрала чинності постанова № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», якою встановлено розмір додаткової пенсії особам, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, положення статті 39, 51 Закону № 796-XII, ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підлягають застосуванню лише до 23.07.2011 року, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону №2857-VI та постанови №745.

У подальшому, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22.12.2011 р. № 4282-VI (набрав чинності 01.01.2012 р.) було установлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 6 Закону України «Про соціальній захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року № 1210 був затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі також Порядок).

Пунктом 13 Порядку (у редакції, чинній на час його прийняття) передбачено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, що належать до категорій 2-4 виплачується у розмірах до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме: з 1 січня 2012: особам, що належать до категорії 2, - 15 відсотків; особам, що належать до категорії 3, - 10 відсотків; особам, що належать до категорії 4, - 5 відсотків; з 1 липня 2012: особам, що належать до категорії 2, - 18 відсотків; особам, що належать до категорії 3, - 12 відсотків; особам, що належать до категорії 4, - 6 відсотків.

У постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року справа №21-3696а15 міститься правовий висновок про те, що з 01.01.2012 року нарахування і виплата пенсії позивачу має здійснюватись у розмірі, встановленому Законом України від 22.12.2011 року №4282-VI «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки Закон №4282-VI був прийнятий пізніше Закону № 796-XII, а на виконання Закону № 4282-VI Кабінет Міністрів України затвердив Порядок, то саме положення Закону № 4282-VI та Порядку підлягають пріоритетному застосуванню до спірних відносин.

Такий же правовий підхід був закріплений у 2013 році з прийняттям Закону України від 06.122012 №5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік» (далі - Закон №5515-VI), пунктом 4 Перехідних положень якого встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 20 - 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50 - 52, 54 Закону № 796-XII, ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2013 рік.

Вказана норма Закону №5515-VI також неконституційною не визнавалась та її дія у 2013 році не зупинялась.

Водночас, 01.01.2014 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік від 16.01.2014 р. № 719-VII, прикінцевими положеннями якого жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених статтями Закону № 796-ХІІ, ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», передбачено не було.

Лише Законом України від 31.07.2014 р. № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03.08.2014 р., розділ «Прикінцеві положення» Закону України від 16.01.2014 р. № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено пунктом 67, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 13, ст. 178 із наступними змінами), статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., N 4, ст. 94 із наступними змінами), застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2014 рік.

Відтак, тільки з 03.08.2014 року Законом № 719-VII Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені вищевказаними статтями, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, соціальні допомоги дітям війни.

Таким чином, судом першої інстанції, у період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю позивача, мала здійснюватись відповідно до статті 39, 51 Закону № 796-XII у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком та ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду України від 26.04.2016 р. у справі № 285/4300/14-а; у постанові Верховного суду від 21.02.2018 р. у справі №619/2262/17 (пункти 46-52).

Виходячи з принципу пріоритетності Закону № 796-ХІІ, Закону України «Про соціальний захист дітей війни» над підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210, з 01.01.2014 р. нарахування та виплата основної та щомісячної додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров'ю, повинно було здійснюватись у розмірі та на підставі статей 39, 50-54 Закону № 796-ХІІ, ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Тотожний висновок був висловлений у постанові Верховного Суду України від 26.04.2016 р. у справі № 285/4300/14-а та у постанові Верховного суду від 21.02.2018 р. у справі №619/2262/17 (пункт 48).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Київського кружного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у розмірі, що не відповідає вимогам статті 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобов'язати Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області (ідентифікаційний код 41248152, місцезнаходження: Київська область, м. Ірпінь, вул. Шевченка, 4) здійснити перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 08203, АДРЕСА_1) за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області від 29.06.2011 року у справі №2-а-4841/2011, постанови Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2010 року у справі № 2-а-1185/10 та відповідно до статей 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та провести відповідні виплати з урахуванням раніше сплачених сум.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: О.О.Беспалов

О.М.Кузьмишина

Повний текст виготовлено 04 грудня 2018 року.