Справа № 810/2051/16
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2051/16 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства Київської обласної ради "Тетіївтепломережа" до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство Київської обласної ради "Тетіївтепломережа" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09 лютого 2016 року № та №.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що висновки акта перевірки є безпідставними та необґрунтованими, оскільки КП КОР "Тетіївтепломережа" за результатами фінансово-господарських операцій з контрагентами правомірно сформувало витрати і податковий кредит, що підтверджується належним чином складеними первинними документами, які містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяги спірних операцій, та які були надані до перевірки, а чинне законодавство не ставить в залежність виникнення у платника податку права на податковий кредит та права на формування витрат від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентами.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року даний адміністративний позов - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 09 лютого 2016 року №.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 09 лютого 2016 року № в частині донарахування Комунальному підприємству Київської обласної ради "Тетіївтепломережа" податку на прибуток у сумі 267 886,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 66 972,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, комунальне підприємство Київської обласної ради "Тетіївтепломережа" зареєстроване Тетіївською районною державною адміністрацією 22 листопада 1994 року як юридична особа та як платник податків взятий на податковий облік з 13 січня 1995 року та станом на дату проведення перевірки перебував на обліку в Тетіївській ОДПІ.

Основним видом діяльності КП КОР "Тетіївтепломережа" є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 27 серпня 2015 року №380/1332/15-к надано дозвіл Тетіївській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на проведення позапланової документальної перевірки КП КОР "Тетіївтепломережа" за період часу з 12 липня 2013 року по завершений звітний період 2015 року та встановлено термін проведення даної перевірки тривалістю 10 робочих днів з 01 вересня 2015 року.

Тетіївською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області у зв'язку з отриманням ухвали Тетіївського районного суду Київської області від 27 серпня 2015 року №380/1332/15-к видано наказ від 08 вересня 2015 року №233-п щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки КП КОР "Тетіївтепломережа".

Так, у період з 10 вересня 2015 року по 15 січня 2016 року (з урахуванням строків перенесення термінів проведення документальної виїзної позапланової перевірки) посадовими особами Тетіївської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на підставі направлень від 08 вересня 2015 року №87, №88, від 09 вересня 2015 року, згідно з п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.11 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, відповідно до наказу від 08 вересня 2015 року №233-п проведена документальна позапланова виїзна перевірка КП КОР "Тетіївтепломережа" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 12 липня 2013 року по 31 серпня 2015 року (з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року), валютного та іншого законодавства за період з 12 липня 2013 року по 31 серпня 2015 року, за результатами якої складено Акт від 21 січня 2016 року №5/220/24879282 (далі - Акт перевірки).

Як вбачається з акта, перевіркою були виявлені наступні порушення вимог чинного законодавства, зокрема:

- п. 138.2, п. 138.4, п.п.138.8.5 п.138.8, п.п.138.10.2 п. 138.10 ст. 138, п. 142.1 ст. 142, п.143.1 ст. 143 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 295 381,00 грн., у т.ч. за 2013 рік на суму 9 371,00 грн. та за 2014 рік на суму 286 010,00 грн.;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 134 108,00 грн., у т.ч. за жовтень 2013 року в сумі 20 358,00 грн., за грудень 2014 року в сумі 53 667,00 грн., за січень 2015 року в сумі 33 546,00 грн., за лютий 2015 року в сумі 19 833,00 грн., за квітень 2015 року в сумі 6 708,00 грн.

На підставі висновків Акту перевірки Тетіївською ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від 09 лютого 2016 року:

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" у розмірі 369 227,00 грн., з яких: 295 381,00 грн. - за основним платежем; 73 846,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" у розмірі 167 636,00 грн., з яких: 134 108,00 грн. - за основним платежем; 33 528,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На виконання вимог вказаної статті колегія суддів переглядає оскаржуване рішення з тих підстав та щодо тих обставин, на які посилається апелянт в своїй скарзі.

З матеріалів справи вбачається, що в періоді, який перевірявся податковим органом, позивач мав господарські правовідносини з такими підприємствами: ПП "Спецбуд", ТОВ "Глобал Продакт", ТОВ "Дойтчес Фляйш Україна", ПП "Хімінвест", ТОВ "Вестер Груп", ТОВ "Гидро Строй Групп", ТОВ "Вайт Роял".

Так, КП КОР "Тетіївтепломережа" до собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) за 2014 рік віднесено суму 1 000 000,00 грн. по взаємовідносинах з ТОВ "Гидро Строй Групп".

Для підтвердження вказаних господарських операцій позивачем було надано податковому органу оборотно-сальдову відомість по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" за грудень 2014 року, журнал ордер №6 за грудень 2014 року, договір №18/01 та акт приймання виконаних будівельних робіт за 2015 рік.

Крім того, головним бухгалтером підприємства були надані податковому органу пояснення, в яких зазначено, що у грудні 2014 року підприємством було підписано договір з ТОВ "Гидро Строй Групп" на виконання робіт, що мали розпочатися з дати підписання (в акті виконаних робіт виявлено опечатку по даті). Згідно наданих документів було проведено бухгалтерські операції по взятті на облік витрат і при визначенні об'єкта оподаткування за 2014 рік включено їх до валових витрат.

Так, по рахунку 631 за грудень 2014 року по контрагенту ТОВ "Гидро Строй Групп" обороти по Кт становлять - 1 000 000,00 грн., сальдо на кінець періоду становить: Кт - 1 000 000,00 грн., обороти по Дт становлять - 0 грн., сальдо на кінець періоду становить: Дт - 0 грн.

Отже, доводи податкового органу про те, що позивач не надав на перевірку документи, які підтверджують господарські операції у грудні 2014 року з ТОВ "Гидро Строй Групп", спростовується самим Актом перевірки.

У листопаді 2014 року між КП КОР "Тетіївтепломережа", як замовником, та ТОВ "Вайт Роял", як виконавцем, був укладений договір від 05 листопада 2014 року №05, предметом якого є виконання предпроектних робіт по переводу котлів на альтернативні види палива.

На підтвердження факту отримання від ТОВ "Вайт Роял" робіт, обумовлених договором №05, позивачем до перевірки та матеріалів справи надані: смету №1 на проектні (вишукувальні) роботу; акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 21 листопада 2014 року №236.

На підтвердження оплати придбаних послуг (робіт) позивачем надані банківські виписки, з яких вбачається, що позивачем оплачені отримані від ТОВ "Вайт Роял" роботи на загальну суму 263 906,40 грн. відповідно до платіжних доручень від 21 листопада 2014 року №1184 на суму 210 000,00 грн. від 21 листопада 2014 року на суму 53 906,40 грн.

Суму у розмірі 219 922,00 грн. (без ПДВ), перераховану ТОВ "Вайт Роял" в якості оплати послуг, було включено позивачем до складу витрат за 2014 рік.

У грудні 2014 року між КП КОР "Тетіївтепломережа", як покупцем, та ТОВ "Глобал Продакт", як продавцем, був укладений договір поставки від 02 грудня 2014 року №2/12-14, відповідно до умов якого постачальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти покупцю визначений цим договором товар, а саме паливні брикети з деревини, а покупець зобов'язувався на умовах та в порядку, визначених цим договором, приймати товар та оплачувати його.

На підтвердження факту отримання від ТОВ "Глобал Продакт" товарів, обумовлених договором поставки від 02 грудня 2014 року №2/12-14, позивачем до перевірки та матеріалів справи надано ряд видаткових накладних, описаних і рішенні судом першої інстанції.

В підтвердження оплати придбаного товару позивачем надані банківські виписки, з яких вбачається, що позивачем оплачені отримані від ТОВ "Глобал Продакт" товари на загальну суму 523 250,00 грн., в т.ч. ПДВ 87 208,29 грн.

Суми ПДВ у загальному розмірі 87 208,29 грн. за податковими накладними, виданими ТОВ "Глобал Продакт", були включені позивачем до складу податкового кредиту за грудень 2014 року та січень 2015 року, а суми, перераховані контрагенту в якості оплати товару в розмірі 268 333,00 грн., віднесені позивачем до складу витрат 2014 року.

В лютому 2015 року між ТОВ "Глобал Продакт" (Первісний боржник), ТОВ "Дойтчес Фляйш Україна" (Новий боржник) та КП КОР "Тетіївтепломережа" (Кредитор) укладено договір про переведення боргу від 18 лютого 2015 року №01/03, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний боржник переводить свій борг (обов'язки) за договором №2/12-14 від 02 грудня 2014 року, укладеним між Первісним боржником та Кредитором, в сумі 80 500,00 грн. та зобов'язується сплатити Новому боржникові за прийняття боргу визначену цим договором плату, а Новий боржник замінює Первісного боржника у зобов'язанні, що виникає із зазначеного вище договору (Основний договір), і приймає на себе обов'язки Первісного боржника за Основним договором.

Так, між КП КОР "Тетіївтепломережа", як покупцем, та ТОВ "Дойтчес Фляйш Україна", як продавцем, був укладений договір поставки від 01 лютого 2015 року №1/02-15, відповідно до умов якого постачальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти покупцю визначений цим договором товар, а саме паливні брикети з деревини, а покупець зобов'язувався на умовах та в порядку, визначених цим договором, приймати товар та оплачувати його.

На підтвердження факту отримання від ТОВ "Дойтчес Фляйш Україна" товарів, обумовлених договором поставки від 01 лютого 2015 року №1/02-15, позивачем до перевірки та матеріалів справи надані: видаткові накладні від 09 лютого 2015 року №ДФ-0000122, від 12 лютого 2015 року №ДФ-0000123; податкові накладні від 09 лютого 2015 року №46, від 12 лютого 2015 року №47; рахунки-фактури від 09 лютого 2015 року №001, від 12 лютого 2015 року №ДФ-0000065; повідомлення про згоду на переведення боргу.

Суми ПДВ у загальному розмірі 13 416,66 грн. за податковими накладними, виданими ТОВ "Дойтчес Фляйш Україна", були включені позивачем до складу податкового кредиту за лютий 2015 року.

Також між КП КОР "Тетіївтепломережа", як замовником, та ПП "Спецбуд", як підрядником, був укладений договір від 25 червня 2013 року №25/06-1, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати у відповідності до умов даного договору, роботи по капітальному ремонту теплотраси.

На підтвердження факту отримання від ПП "Спецбуд" робіт, обумовлених договором від 25 червня 2013 року №25/01-1, позивачем до перевірки надані: акт б/н приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 24 червня 2013 року №ОУ-0000030; податкову накладну від 24 червня 2013 року №30.

Розрахунки були проведені у безготівковій формі на загальну суму 122 146,34 грн., у т.ч. ПДВ 20 357,72 грн.

Суму ПДВ у загальному розмірі 20 357,72 грн. за податковою накладною, виданою ПП "Спецбуд", було включено позивачем до складу податкового кредиту за жовтень 2013 року.

Між КП КОР "Тетіївтепломережа", як покупцем, та ПП "Хімінвест", як продавцем, був укладений договір поставки від 15 лютого 2015 року №1/02-15, відповідно до умов якого постачальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти покупцю визначений цим договором товар, а саме паливні брикети з деревини, а покупець зобов'язувався на умовах та в порядку, визначених цим договором, приймати товар та оплачувати його.

На підтвердження факту отримання від ПП "Хімінвест" товарів, обумовлених договором поставки від 15 лютого 2015 року №1/02-15, позивачем до перевірки надані: накладна від 16 лютого 2015 року №54, рахунок-фактура від 16 лютого 2015 року №1; податкова накладна від 16 лютого 2015 року №54.

В підтвердження оплати придбаного товару позивачем надано банківську виписку, з якої вбачається, що позивачем оплачені отримані від ТОВ ПП "Хімінвест" товари на загальну суму 38 500,00 грн., в т.ч. ПДВ 6 416,67 грн.

Суму ПДВ у загальному розмірі 6 416,67 грн. за податковою накладною, виданою ПП "Хімінвест", було включено позивачем до складу податкового кредиту за лютий 2015 року.

Крім того, між КП КОР "Тетіївтепломережа", як покупцем, та ТОВ "Вестер Груп", як постачальником, був укладений договір від 17 квітня 2015 року №16, відповідно до умов якого постачальник зобов'язувався передати у власність у зумовлені строки покупцеві, а покупець зобов'язувався прийняти та оплатити вартість паливних брекетів, ціна яких визначається специфікацією, що додається до договору і є його невід'ємною частиною.

На підтвердження факту отримання від ТОВ "Вестер Груп" товарів, обумовлених договором від 17 квітня 2015 року №16, позивачем до перевірки та матеріалів справи надані: специфікацію №1 від 17 квітня 2015 року; видаткову накладну від 17 квітня 2015 року №282; податкову накладну від 17 квітня 2015 року №64; рахунок на оплату від 17 квітня 2015 року №1704/002.

Заборгованість по розрахункам з ТОВ "Вестер Груп" відсутня.

Суму ПДВ у загальному розмірі 6 708,32 грн. за податковою накладною, виданою ТОВ "Вестер Груп", було включено позивачем до складу податкового кредиту за квітень 2015 року.

Збільшуючи зобов'язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість, контролюючий орган виходив з того, що документи, на підставі яких позивачем сформовані спірні суми податкових вигод, були виписані контрагентами, які мають ознаки фіктивності.

Зокрема, на підтвердження зазначених обставин фіктивності ТОВ "Вайт Роял", ТОВ "Глобал Продакт" контролюючий орган посилається на вироки Печерського районного суду міста Києва по кримінальних справах №757/1457/16-к та №757/35372/15-к за кримінальними провадженнями за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 та ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України, в яких зазначено про фіктивну діяльність ТОВ "Вайт Роял" та ТОВ "Глобал Продакт", що на думку відповідача, свідчить про фіктивність господарських відносин вказаних суб'єктів господарювання з КП КОР "Тетіївтепломережа" та ставить під сумнів реальність господарських операцій позивача з вказаними контрагентами за відповідний період, а первинні документи підписані їх керівниками, які, окрім того, заперечують факт такого підписання, не є належно оформленими звітними документами, що посвідчують вчинення господарських операцій.

Також відповідач наполягає на недоведеності реальності господарських операцій з поставок спірних партій товарів та надання послуг з посиланням на дані інформаційних джерел на рівні ДФС, ЄДРСР; АІС «Податковий блок».

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом ч.1,2 статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до ч.1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК).

Згідно п. 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201. 8 статті 201 Кодексу право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу. Податкова накладна видається платником податку, якій здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відтак, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Згідно статті 17 Кримінального процесуального кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Як вбачається з вироків Печерського районного суду м. Києва по кримінальних справах №757/1457/16-к та №757/35372/15-к, винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 та ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України, визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Вказані особи уклали угоду про визнання винуватості, яка і була покладена в основу вироку.

Проте, у вироках Печерського районного суду м. Києва по кримінальних справах №757/1457/16-к та №757/35372/15-к суд не досліджував та не давав оцінки господарським операціям позивача та ТОВ "Вайт Роял", ТОВ "Глобал Продакт", не встановлював недійсність документів, що були складені за наслідком здійснення господарських операцій, а позивач або його посадові особи не були фігурантами вказаної кримінальної справи. Досліджувані судом у вироках обставини стосуються періоду створення та реєстрації юридичних осіб, подальша ж господарська діяльність підприємств не досліджувалась.

Слід зазначити, що сам по собі протокол допиту свідка не є належним доказом вчинення будь-якою особою кримінально-караного діяння, а відтак, відсутність таких доказів вказує на необґрунтованість тверджень відповідача про фіктивність проведених позивачем господарських операцій.

Отже, висновок податкового органу про недостовірність документів, підписаних не тією особою, що значиться в установчих документах ТОВ «Вайт Роял», ТОВ «Глобал Продакт» керівниками цих підприємств, за умови документального підтвердження реальності виконання господарських операцій, не може розглядатися як самостійна підстава для визнання податкової вигоди необґрунтованою.

Крім того, у вказаних вироках позивач відсутній серед переліку підприємств, установ і організацій, яким штучно формувався податковий кредит вищевказаними особами. Тобто, доказів участі позивача разом із ТОВ "Вайт Роял", ТОВ "Глобал Продакт" у схемі транзитного руху коштів податковим органом не надано, а судом не встановлено.

При цьому, встановлення факту фіктивного підприємництва контрагента платника Податковий кодекс України не визначає як самостійну підставу для позбавлення права добросовісного платника на формування податкового кредиту та витрат.

Слід зазначити, що самі по собі заперечення керівником своєї причетності до здійснення фінансово-господарської діяльності юридичної особи, яка була створена або керована ним, не є беззаперечним доказом обізнаності платника податків з дефектами у правовому статусі контрагента, адже відповідні пояснення можуть надаватись, у тому числі, з метою уникнення кримінальної відповідальності взагалі або більш суворого покарання.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Вайт Роял», ТОВ «Глобал Продакт» ПП «Спецбуд» та ТОВ «Вестер Груп».

Апелянт зазначає, що у штаті ТОВ «Вайт Роял» працювала одна людина, інформація про наявність основних засобів відсутня.

Реальність господарських операцій з ТОВ «Глобал Продакт» начебто не підтверджується у зв'язку з відсутністю у останнього: основних засобів, трудових ресурсів, інших матеріалів для здійснення купівлі-продажу товару.

Не підтвердження реальності проведення господарських операцій з ПП «Спецбуд» та ТОВ «Вестерн Груп», на думку апелянта, обґрунтовується відсутністю трудових ресурсів, основних засобів, виробничих потужностей.

Разом з тим, посилання відповідача на обставину відсутності у ТОВ «Вайт Роял», ТОВ «Глобал Продакт», ПП «Спецбуд», ТОВ «Вестерн Груп» та інших контрагентів устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства, відсутності працюючих осіб, зроблені відповідачем на підставі даних про не подання контрагентами позивача податкової звітності до податкового органу. Однак, колегія суддів наголошує на тому, що позивач не має жодного відношення до подачі його контрагентами податкової звітності. І тим більше не має нести відповідальність у разі порушення порядку ведення контрагентами такої податкової звітності.

Також необхідно зазначити, що для здійснення підприємницької діяльності суб'єкту господарювання не обов'язково потрібно мати у своїй власності нерухоме майно і транспортні засоби, оскільки їх можна орендувати і це не є перешкодою у веденні підприємницької діяльності.

При цьому, контролюючим органом під час перевірки позивача не досліджувалось, чи мали місце у розглядуваних правовідносинах оренда устаткування, найм працівників тощо. Крім того, апелянт ні в суді першої інстанції, ні при поданні апеляційної скарги так і не зазначив, які саме та в якій кількості мали бути наявні виробничі потужності у контрагентів позивача, а також не вказав, які ж для дійсного підтвердження реалізації перевіряємих господарських відносин мали бути надані первинні документи, однак відсутні у позивача та, відповідно, в матеріалах справи. Натомість, скаржник при обґрунтуванні апеляції обійшовся загальними визначеннями первинних документів, що в принципі мають підтверджувати реалізацію будь-яких господарських угод безвідносно до специфічних правочинів, розглядуваних в даному провадженні.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом, а не податковою інформацією. Вказані ж в податковій інформації, в актах податкових органів недоліки, допущені суб'єктом господарювання при укладенні та виконанні договорів, не є підставою для визнання правочинів нікчемними, оскільки чинне законодавство не встановлює таких підстав нікчемності правочину.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Дойтчес Фляйш Україна» та ПП «Фервест» (ПП «Хімінвест»).

Апелянт зазначає, що є наявна податкова інформація про те, що ТОВ «Дойтчес Фляйш Україна» та ПП «Фервест» здійснювали діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Разом з тим, податкова інформація та акти перевірки не є належними та допустимим доказами у справі, а висновки відповідача щодо здійснення фінансово-господарської діяльності зроблені на підставі службової інформації, що є недостатньою для визнання угод, укладених із позивачем, такими, що не спричинили реальних юридичних наслідків.

Таким чином, твердження відповідача з посиланням на податкову інформацію та акти перевірок про те, що діяльність контрагентів позивача була спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з наданням останньому податкової вигоди у вигляді безпідставного формування податкового кредиту та валових витрат ґрунтуються на припущеннях, що суперечить статті 159 КАС України.

Крім того, головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом, а не податковою інформацією. Вказані ж в податковій інформації, в актах податкових органів недоліки, допущені суб'єктом господарювання при укладенні та виконанні договорів, не є підставою для визнання правочинів нікчемними.

Важливим також є те, що ТОВ "Гидро Строй Групп", ТОВ "Вайт Роял", ТОВ "Глобал Продакт", ПП "Спецбуд", ТОВ "Дойтчес Фляйш Україна", ПП "Хімінвест", ТОВ "Вестер Груп" на час здійснення спірних господарських операцій були зареєстровані як юридичні особи у відповідності до чинного законодавства та були платниками податку на додану вартість.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, факт продажу ТОВ "Гидро Строй Групп", ТОВ "Вайт Роял", ТОВ "Глобал Продакт", ПП "Спецбуд", ТОВ "Дойтчес Фляйш Україна", ПП "Хімінвест", ТОВ "Вестер Груп" товарів (робіт, послуг), обумовлених спірними договорами, підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності, а право на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплаченої у складі вартості придбаних товарів посвідчується належним чином оформленими податковими накладними.

Таким чином, обставини щодо фактичності здійснення господарських операцій з придбання у контрагентів товарів (робіт, послуг), на які платник податку посилається як на підставу виникнення у нього права на включення нарахованого (сплаченого) податку на додану вартість до податкового кредиту, відповідачем не спростовано.

Жодного спростування даної інформації, викладеної судом в оскаржуваному рішенні, податковим органом в апеляційній скарзі не наведено, як і не обґрунтовано його незгоду із таким висновком, будь-яких інших доводів, відмінних від наведених в суді першої інстанції, відповідачем в апеляційній скарзі не зазначено, порушення суд норм права не доведено.

Враховуючи зазначене, та оскільки судом не було встановлено ознак фіктивності укладених між позивачем та його контрагентами правочинів, необґрунтованими є висновки, викладені відповідачем в акті перевірки про порушення позивачем податкового законодавства.

Відтак, податкові повідомлення-рішення Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 09 лютого 2016 року №000182200 та №000192200 в частині донарахування позивачу податку на прибуток у сумі 267 886,00 грн. (295381,00 грн. - 27495,00 грн.) та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 66 972,00 грн. (73846,00 грн. - 6874,00 грн.) є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції про часткове задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.