Справа № 1540/4195/18
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4195/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Бутенко А.В.,

за участю секретаря - Белінського Г.В.

за участі сторін:

позивач ОСОБА_1 (за довіреністю)

представник відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Андріївське» Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (67742, Одеська обл., Білгород Дністровський р-н, с. Андріївка, вул. Центральна, 58) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.06.2018 року № НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось Державне підприємство «Дослідне господарство «Андріївське» Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.06.2018 року № НОМЕР_2 та від 12.06.2018 року № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами камеральної перевірки складено акт, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного Податкового законодавства України, а прийняті на підставі зазначеного акту перевірки податкові повідомлення-рішення від 06.06.2018 року № НОМЕР_2 та від 12.06.2018 року № НОМЕР_1 є протиправними та такими, що порушують майнові права платника податків, ДП «Дослідне господарство «Андріївське» Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України».

Ухвалою суду від 22.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням до розгляду.

22.08.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з підстав, зазначених у письмовому відзиві на позовну заяву (а.с. 8-11 т. 2).

В обґрунтування зазначено, що висновки щодо порушень, виявлених під час проведення перевірки, що зафіксовані в акті перевірки - є обґрунтованими, а тому податкові повідомлення-рішення від 06.06.2018 року № НОМЕР_2 та від 12.06.2018 року № НОМЕР_1, які винесені на підставі акту перевірки є законними та винесеними в межах діючого законодавства.

13.11.2018 року, в підготовчому засіданні, представником Позивача надано заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог (185 т. 2), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати лише податкове повідомлення-рішення від 12.06.2018 року № НОМЕР_1.

У судове засідання 20.11.2018 р. зявились представники сторін.

Позивач, у судовому засіданні 20.11.2018 року, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступні факти та обставини.

Головним управлінням ДФС в Одеській області було проведено камеральну перевірку податкової звітності Державного підприємства «Дослідне господарство «Андріївське» Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії наук України», в результаті якої було складено акт від 29.05.2018 року №12194/15-32-12-07/00855308 (а.с. 11-12 т. 1).

Відповідно до даного акту, перевіркою було встановлено порушення підприємством термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам ПДВ за звітний період: вересень, жовтень 2017 року.

На підставі даного акту від 29.05.2018 року №12194/15-32-12-07/00855308 ГУ ДФС в Одеській області було винесено податкове повідомлення-рішення від 12.06.2018 року №, згідно з яким ДП «ДГ «АНДРІЇВСЬКЕ» ОДСДС НААН» підприємству нарахована штрафна санкція, за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за звітній період вересень, жовтень 2017 р. у розмірі 1736912,37 грн. (а.с. 13 т. 1).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 12.06.2018 року №, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Оцінюючи оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, суд з урахуванням приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач у позові та письмових поясненнях зазначає, що не порушувало термінів реєстрації податкових накладних, а було позбавлено фактичної можливості здійснити таку реєстрацію по причині того, що, відповідно до п. 2001.3 ПК України, платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (ЕНакл), обчислену за такою формулою: ЕНакл = ЕНаклОтр + ЕМитн + ЕПопРах + ЕОвердрафт - ЕНаклВид - ЕВідшкод - ЕПеревищ.

В свою чергу, ЕПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника податку рахунка в системі електронного адміністрування податку, в тому числі рахунків у системі електронного адміністрування податку платника сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зазначених у підпунктах "а" - "в" пункту 200-1.2 цієї статті

При цьому, Позивач звертає увагу суду на те, що ДП «ДГ «АНДРІЇВСЬКЕ» ОДСДС НААН» до 01.01.2017р. було сільськогосподарським підприємством, що обрало спеціальний режим оподаткування, відповідно до статті 209 ПК України. В свою чергу, спеціальний режим оподаткування ПДВ діяльності у сфері сільського, лісового господарства і рибництва регламентувався ст. 209 ПКУ і спочатку носив тимчасовий характер. Останній раз його дію продовжили до 01.01.2017 року (пп. 4 п. 2 розд. XIX ПКУ). У 2017 році чергове продовження не було передбачено, у зв'язку з чим з 01 січня 2017 року ст. 209 ПКУ і як наслідок спецрежим втратили чинність.

Отже, з 01.01.2017 діяльність всіх сільгосппідприємств, включаючи позивача, які використовували особливі правила оподаткування ПДВ, передбачені п. 209.18 ПКУ, оподатковується ПДВ в загальному порядку, що підтверджується Листом ДФСУ від 03.01.2017 р № 8/7/99-99-15-03-02-17. Починаючи із зазначеної дати усі розрахунки з бюджетом за результатами поданої податкової звітності сільгоспвиробниками здійснюються із застосуванням виключно основного електронного рахунка в СЕА ПДВ. Відповідно, вся сума податкових зобов'язань (100%), нарахованих за звітні періоди з січня 2017р перераховується на "загальний" електронний рахунок 3751 в системі електронного адміністрування ПДВ, а потім - в бюджет.

Відповідно до п. 4 «Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів» сума податку на додану вартість, що акумулюється на спеціальному рахунку, не підлягає вилученню до державного бюджету і використовується сільськогосподарським підприємством відповідно до пункту 209.2 статті 209 Кодексу, а починаючи з 1 січня 2017 р. перераховується на поточний рахунок сільськогосподарського підприємства. В свою чергу, чинним законодавством не передбачений випадок, в якому у підприємства відсутня можливість перерахувати грошові кошти зі спеціального рахунку на поточний в звязку з процедурою банкрутства підприємства.

Також зазначають, що в Господарському суді Одеської області знаходилась справа №916/735/16 про банкрутство ДП «ДГ «АНДРІЇВСЬКЕ» ОДСДС НААН». З 2015 року виконавчою службою було накладено арешт на всі поточні банківські рахунки підприємства, окрім спеціального рахунку 177 в ПАТ КБ «Приватбанк», в звязку з цим, після 01.01.2017 р., на підставі вищезазначених змін в законодавстві, даний рахунок втратив статус спеціального рахунку сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу.

Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління НБУ від 17.06.2004 № 280, яка була чинна на момент відкриття рахунку, призначення рахунку 2604 - це облік коштів на вимогу, цілі використання яких обумовлені окремими законодавчими актами України. При цьому, ухвалою Господарського суду Одеської області по справі №916/735/16 від 05.07.2017 р. відносно ДП «ДГ «АНДРІЇВСЬКЕ» ОДСДС НААН» було введено процедуру санації та керуючого санацією зобовязано відкрити спеціальний рахунок для проведення санації та проведення розрахунків з кредиторами. З урахуванням зазначеного, рахунок 177 в ПАТ КБ «Приватбанк» (єдиний, на який не був накладений арешт в процедурі банкрутства), використовувався позивачем як поточний рахунок в період санації підприємства, що не заборонено чинним законодавством України.

В свою чергу, після здачі декларації за серпень 2017 року, реєстраційний ліміт станом на 21 вересня 2017 р. становив 119 663,79 грн., але сума податкових зобовязань була перевищена на 160 038,00 грн., отже сума ліміту стала з мінусовим знаком, тобто (-40 042,54 грн.). В звязку з цим, позивачем 21 та 22 вересня 2017 року були перераховані кошти на електронних рахунок №2498 відповідно до вищезгаданих дат 500 000 грн. і 450 000 грн., але реєстраційний ліміт не збільшився на дані суми, згідно витягу в розрізі операцій з Системи електронного адміністрування ПДВ №2719232 на 22.09.2017 р. на запит від 27.09.2017 р. №2719232, а збільшився тільки на суми отриманих податкових накладних від постачальників.

Таким чином, як зазначає Позивач, в період з вересня по жовтень 2017 року, коли ДП «ДГ «АНДРІЇВСЬКЕ» ОДСДС НААН» видавали податкові накладні №№ 546, 675, 676, 677, 514, 513, 516, 691, 689, 686, 678, 687, 679, 688, 682, 684, 685, 680, 681, 683, 517, 512, 539, 538, 511, 510, 715, 791, 729, 728, 730, 790, 732, 733, 731, 711, 712, 714, 713, 717, 716, 718, 704 , 727, 700, 702, 789, 705, 703, 706, 707, 701, 710, 708, 709, 719, 721, 722, 726, 720, 723, 725 ,724, 760, реєстрація їх в ЄРПН була фактично неможливою, по причині того, що реєстраційний ліміт на рахунку ПДВ не збільшувався на суми поповнення електронного рахунку №2498, яке здійснювало ДП «ДГ «АНДРІЇВСЬКЕ» з рахунку 177 в ПАТ КБ «Приватбанк», проте Відповідач пояснював цю причину тим, що система електронного адміністрування ПДВ працює виключно в автоматизованому режимі та без ручного втручання, отже на місцевому рівні це питання не вирішувалось, оскільки вносити зміни або виправляти помилки в системі електронного адміністрування ПДВ не належить до компетенції ГУ ДФС в Одеській області, що підтверджується листом ГУ ДФС в Одеській області від 12.12.2017 р.

Суд не погоджується із даною думкою Позивача, з огляду на нступне.

Судом встановлено, що перевіркою строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН з податку на додану вартість, ДП «ДГ «АНДРІЇВСЬКЕ» ОДСДС НААН» порушило терміни реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам ПДВ.

Відповідно до пп.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на момент проведення камеральної перевірки позивача, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з положеннями пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У відповідності до вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виписки та реєстрації податкової накладної у листопаді - грудні 2015 року) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Згідно з вимогами п. 1201. 1 ст. 1201 Податкового кодексу України, порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Позивачем не надано жодних доказів, що останнім вживились будь-які заходи щодо реєстрації зазначених податкових наладених.

Таким чином, суд не погоджується із позицією Позивача, що ДП «ДГ «АНДРІЇВСЬКЕ» ОДСДС НААН» не порушувало термінів реєстрації податкових накладних, оскільки було позбавлено фактичної можливості здійснити таку реєстрацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення рішення 12.06.2018 року № НОМЕР_1, тому позовні вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Дослідне господарство «Андріївське» Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (67742, Одеська обл., Білгород Дністровський р-н, с. Андріївка, вул. Центральна, 58) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Пятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 30.11.2018 року.

Суддя Бутенко А.В.

.