Справа № 540/2150/18
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 р.м. ХерсонСправа № 540/2150/18
14 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Кованій В.А.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гордієнка К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач), у якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19 березня 2018 року № Ф-20395-17, що прийнята головним управління ДФС у Херсонській області, автономній республіці Крим та м. Севастополі.

Ухвалою від 22.10.2018р. відкрите спрощене провадження у справі, судове засідання призначене на 14.11.2018р.

Ухвалою від 14.11.2018р. через неявку позивача у судове засідання розгляд справи відкладений до 30.11.2018р.

У судовому засіданні 30.11.2018р. проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач зареєстрована як фізична-особа підприємець з 03 листопада 2017 року за №23221705 та є інвалідом ІІІ групи і отримує соціальну допомогу. 15.02.2018 року помилково надала до Новотроїцького відділення Генічеської ОДПІ звітність з ЄСВ за себе за 2017 рік. Звітність прийняли та зареєстрували. У березні поточного року позивачу надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) від 19 березня 2018 року № Ф-20395-17 про те, що станом на 26 лютого 2018 року, відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у неї існує борг у сумі 8128,15 грн., який необхідно погасити. Позивач звернулась до відповідача із заявами про визнання звітності помилково поданою та недійсною, додала довідку про отримання допомоги як інвалід ІІІ групи та довідку до акта огляду МСЕК про встановлення інвалідності. Позивач вважає вимогу незаконною, оскільки вона як ФОП перебуває на спрощеній системі оподаткування, є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію та не підписувала договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, відтак не повинна сплачувати ЄСВ за себе особисто.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги із зазначених підстав та просила їх задовольнити повністю.

Відповідач у відзиві на позов заперечив проти позовних вимог, мотивуючи тим, що позивачем до контролюючого органу самостійно був поданий Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік №1698 від 15.02.2018., де самостійно визначено базу нарахування єдиного внеску у сумі 8448.00 грн. У разі самостійного визначення такими платниками бази нарахування єдиною внеску, сплата єдиного внеску здійснюється на загальних підставах і не підлягає скасуванню. У зв'язку із наявністю станом на 28 лютого 2018 року за позивачем заборгованості зі сплати єдиного внеску у сумі 8129,15 грн., контролюючим органом було визначено зобов'язання згідно вимоги від 19.03.2018 № Ф-20395-17 зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 8129,15 грн. Розрахунок сум єдиного соціального внеску згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.03.2018 № Ф-20395-18: 2017 рік: розмір єдиного внеску -22,0%; розмір мінімальної заробітної плати січень-грудень - 3200.00грн.; сума на яку нарахований єдиний внесок складає 38400грн. (3200*12); нараховано ЄСВ до сплати - 8448,00грн.

Представник відповідача із вказаних підстав просив суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_3 зареєстрована як фізична-особа підприємець з 03 листопада 2017 року за №23221705.

Із 01.12.2018р. позивач обрала спрощену систему оподаткування за 2 групою, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку від 15.11.2017р. № 207.

15.02.2018 року ФОП ОСОБА_3 помилково надала до Новотроїцького відділення Генічеської ОДПІ звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік за себе, у якому позивач вказала самостійно визначену суму, на яку нараховується єдиний внесок за період із січня по грудень 2017 року - 3200 грн. щомісяця, розмір єдиного внеску 22%, до сплати 704 грн. щомісяця, всього 8448,0 грн. за рік.

Зазначена звітність була прийнята та зареєстрована.

У березні 2018 року позивач отримала вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19 березня 2018 року № Ф-20395-17 про те, що станом на 26 лютого 2018 року, відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у неї існує борг у сумі 8128,15 грн., який необхідно сплатити.

17.07.2018р. позивач звернулась до Новотроїцького відділення Генічеської ОДПІ із заявами про визнання поданої звітності недійсною та поданою помилково, оскільки вона як ФОП перебуває на спрощеній системі оподаткування, є інвалідом ІІІ групи, отримує соціальну допомогу та не підписувала договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, відтак не повинна сплачувати ЄСВ за себе. До заяв додала довідку про отримання допомоги як інвалід ІІІ групи та довідку до акта огляду МСЕК про встановлення інвалідності.

Із аналогічних підстав позивач звернулась до відповідача із скаргою на вимогу.

Листом від 23.08.2018р. № 1573/3/21-22-13-03 позивачу роз'яснено відсутність можливості подання звітності з ЄСВ за один і той самий період, а також виправлення зазначеного позивачем виду помилок.

Не погодившись із такою відмовою, позивач звернулась до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у даній справі, суд застосовує наступні положення законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI ) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 ч.1 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 4 вказаної статті, особи, зазначені у пунктах 4 та 5 -1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 20.09.2017р. № 672449 ОСОБА_3 встановлена третя група інвалідності.

Управлінням соціального захисту населення Новотроїцької РДА позивачу з 10.10.2017р. по 30.09.2018р. призначена державна соціальна допомога по інвалідності, що підтверджується довідкою від 13.07.2018р.

Тобто позивач є інвалідом ІІІ групи та одержує державну соціальну допомогу по інвалідності.

Позивач стверджує, що не укладала договір добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Зазначена обставина не заперечується відповідачем.

Суд вважає, що добровільне подання позивачем звіту ЄСВ за 2017 рік не є автоматичним укладенням договору на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з огляду на наступне.

Норма частини 4 ст. 4 Закону № 2464-VI кореспондується з п. 3.3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 № 454 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з якою фізичні особи-підприємці, що обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається.

Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їхньої добровільної участі в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до п. 6 розділу 3 Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), соби, які досягли 16-річного віку, не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4 Закону, не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4, 5, 5 1 частини першої статті 4 Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та уклали договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, а також члени особистого селянського господарства, які уклали договір на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, формують та подають самі за себе Звіт протягом 30 календарних днів після закінчення строків дії договору.

Звітним періодом є термін дії договору, а якщо договором про добровільну участь передбачено одноразову сплату особою єдиного внеску за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню (у тому числі з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року), - період, за який одноразово сплачено єдиний внесок за попередні періоди.

Звіт про суми добровільних внесків, передбачених договором про добровільну участь, які підлягають сплаті, та суми доплати до органів доходів і зборів подається за формою N Д6 згідно з додатком 6 до цього Порядку.

Слід зазначити, що добровільна участь особи, яка виявили бажання бути платниками єдиного внеску, передбачає собою укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Оскільки в матеріалах справи відсутній договір про добровільну участь позивача у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, то помилкова подача позивачем звіту за 2017 рік не свідчить про його добровільну участь у системі страхування.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 05.11.2018р. у справі № 806/2169/16.

Таким чином судом встановлено, що позивач, будучи інвалідом ІІІ групи та зареєструвавшись суб'єктом підприємницької діяльності 02.11.2018р. помилково подала за себе звіт з ЄСВ за період січень - грудень 2017 року.

Враховуючи ту обставину, що позивач не укладала договір добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та відповідно до положень Закону № 2464-VI звільнена від сплати ЄСВ за себе, суд приходить до висновку про протиправність вимоги податкового органу про сплату боргу (недоїмки) від 19 березня 2018 року № Ф-20395-17.

Відповідно п. 6 Розділу VI «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 499 від 20.04.2015, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 19.03.2018 р. № Ф-20395-17.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі () судові витрати зі сплати судового збору у сумі 704,80 грн. на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 04 грудня 2018 р.

Суддя Морська Г.М.

кат. 10.1