Справа № 2040/6162/18
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 листопада 2018 р. № 2040/6162/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сагайдака В.В.,

при секретарі судового засідання - Савчук С.С.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Тищенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 (61007, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому, з урахуванням уточнень від 09.10.2018 р., просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 26.06.2018 року №166 о/с (по особовому складу) в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 /0081139/, слідчого відділу Новобаварського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області зі служби в Національній поліції України за п. 6 ч. 1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);

визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника ГУНП в Харківській області полковника поліції Чижа С.А. від 20.05.2018 року №715 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУПН у Харківській області", щодо старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, слідчого відділу Новобаварського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції України в Харківській області генерала поліції третього рангу Беха О.В. від 04.05.2018 року № 471 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ГУНП у Харківській області ", щодо попередження старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, слідчого відділу Новобаварського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області про неповну посадову відповідність;

поновити ОСОБА_3 на посаді слідчого Новобаварського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області з 27.06.2018 року;

стягнути з Головного управління Національної поліції у Харківській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 26.06.2018 р. на дату винесення судом постанови суду про поновлення його на службі;

допустити постанову суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання;

стягнути з Головного управління Національної поліції у Харківській області на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 250 000,00 (двісті п'ятдесят тисяч) грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваніу даній справі накази є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, наведені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

З матеріалів справи встановлено, що листом від 26.01.2018 р. Національною поліцією України з метою набуття необхідних знань і спеціальних навичок для успішного виконання обов'язків і забезпечення публічної безпеки і порядку, запропоновано організувати проходження стажування, тривалістю не менше трьох місяців, працівникам поліції, на посадах в органах та підрозділах головних управлінь Національної поліції у Донецькій та Луганській областях, згідно з вимогами Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС від 24.12.2015 р.№1625.

Наказом №244 від 12.02.2018 р. направлено на проходження стажування з 19 лютого по 19 травня 2018 р. до ГУНП в Донецькій області, зокрема, ОСОБА_3.(а.с.65-67).

Службовою телеграмою т.в.о. заступник начальника ГУНП у Харківській області вимагав забезпечити прибуття працівників за списком (додається), які на періоди з 19.02.2018 до 19.05.2018 та з 01.03.2018 до 01.06.2018 відбувають для проходження стажування на базі ГУНП в Донецькій та Луганській областях 12.02.2018 р. о 14 год. 00 хв. до УКЗ ГУНП (актова зала) на інструктаж щодо порядку проходження стажування, особистої безпеки озброєного поліцейського та заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю.

Рапортом від 12.03.2018 р. начальник УКЗ ГУНП у Харківській області доповівё що на виконання вимог наказу №244 ОСОБА_3 включно на інструктаж та на збір не прибув(а.с.63).

Наказом від 21.03.2018 р. №467 наказано провести службове розслідування(а.с.64).

Інспектором ВІОС УКЗ ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Лютим В.В. розглянуто матеріали службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Харківській області від 21.03.2018 №467, за фактом невиконання вимог наказів ГУНП в Харківській області від 12.02.2018 №244 та від 26.02.2018 №344 (зі змінами від 02.03.2018 №381) «Про направлення на стажування працівників ГУНП в Харківській області» окремими працівниками ГУНП в Харківській області та складено висновок від 23.04.2018 р., який затверджений начальником ГУНП в Харківській області(а.с.58-62).

Згідно пояснень позивача від 13.04.2018 р. з наказом №244 його належним чином ознайомлено не було та вимоги зазначеного наказу на нього не розповсюджуються(а.с.68).

Рапортами від 23.04.2018 р. та 13.04.2018 р. інспектора Лютого В.В. останній доповідав заступника начальника, що ОСОБА_3 відмовився від ознайомлення з наказом №244 та вказав, що його вимоги виконувати не бажає, оскільки не відноситься до кола осіб, на яких розповсюджується його дія(а.с.69-70).

Згідно змісту висновку інспектор вважав би за порушення службової дисципліни, що виразилось в ігноруванні вимог наказу ГУНП в Харківській області від 12.02.2018 № 244, п. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 2 ч. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, п. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну посадову відповідність.

Наказом від 04.05.2018 року № 471 за порушення службової дисципліни, що виразилося в ігноруванні вимог наказу ГУНП в Харківській області від 12.02.2018 № 244, п. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, абзацу 1 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області старішого лейтенанта поліції ОСОБА_3 попереджено про неповну посадову відповідність(а.с.20).

На виконання положень ст. 75 Закону України «Про Національну поліцію», розділу IX Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС України від 24.12.2015 № 1625, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.01.2016 за № 76/28206, та службового листа Національної поліції України від 26.01.2018 № 1053/01/12-2018 «Про організацію проведення стажування в системі Національної поліції України» 14.05.2018 р. прийнято наказ №761, яким, зокрема, позивача направлено для проходження стажування з 19.05.2018 р. по 19.08.2018 р. до ГУНП у Донецькій області(а.с.76-80).

Для встановлення наявності або відсутності ознак дисциплінарного проступку рапортом від 22.05.2018 р. начальник УКЗ ГУНП в Харківській області просив начальника ГУНП в Харківській області призначити службове розслідування(а.с.74).

На підставі вказаного вище рапорту наказом №849 від 22.05.2018 р. призначено службове розслідування, оскільки, зокрема, позивач в порушення вимог п. 7.3 наказу №761 не прибув до актової зали 16.05.2018 р. на інструктаж про порядок проходження стажування(а.с.75).

З матеріалів справи встановлено, що 15.05.2018 р. позивачу було запропоновано ознайомитись з наказом від 14.05.2018 р. №761, однак останній відмовився, у зв'язку з чим складено акт відмови(а.с.82). Усно інспекторам пояснив, що не відноситься до категорії осіб, які підлягають стажуванню у Донецькій і Луганській областях у зв'язку з тим, що два рази був незаконно звільнений з лав Національної поліції та поновлений за рішеннями судів. Крім того, має матір ІІ групи інваліда.

За фактом невиконання вимог наказу ГУНП в Харківській області №761 проведено службове розслідування та складено висновок від 20.06.2018 р., згідно змісту якого за порушення службової дисципліни, що виразилось в ігноруванні вимог наказу ГУНП в Харківській області від 14.05.2018 № 761, абзацу 3 ст. 4, абзацу 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України(а.с.87-93).

З огляду на те, що службовим розслідуванням встановлено порушення службової дисципліни, наказом від 20.06.2018 р. №715 за порушення службової дисципліни, що виразилось в ігноруванні вимог наказу ГУНП в Харківській області від 14.05.2018 № 761, абзацу 3 ст. 4, абзацу 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 звільнено зі служби в Національній поліції України(а.с.73).

На підставі наказу №715 від 20.06.2018 р. за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Новобаварського відділу поліції ГУНП в Харківській області з 26.06.2018 р. звільнено(а.с.95).

Згідно розписки позивача, останній 26.06.2018 р. отримав витяг з наказу про звільнення, трудову книжку і т.д.(а.с.94).

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями ГУНП в Харківській області, позивач звернувся з даним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Згідно з статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України спори з приводу проходження публічної служби віднесено до юрисдикції адміністративних судів. Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень і є одним із різновидів публічної служби. Отже, цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII).

Відповідно до ст. 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Стаття 18 Закону №580-VIII визначає основні обов'язки поліцейського. Зокрема, поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді (п. 1, 2, 6 ч. 1).

Відповідно до п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179 поліцейський під час виконання службових обов'язків, зокрема, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Статтею 19 Закону №580-VIII визначено види відповідальності поліцейських. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (частина перша).

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга).

Згідно з п. 4 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580 -VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 № 901-VIII визначено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 29, ст. 245 із наступними змінами, далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі ст. 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати.

Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі.

У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов'язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника.

Скасувати наказ має право тільки начальник, який видав відповідний наказ, або старший прямий начальник.

Накази повинні бути законними, зрозумілими і виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк.

У разі одержання наказу, який суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що повинен негайно поінформувати начальника, який віддав наказ, а в разі підтвердження цього наказу - письмово поінформувати старшого прямого начальника.

Віддання і виконання наказу, який суперечить закону, або невиконання правомірного наказу тягне відповідальність, передбачену цим Статутом та іншими законодавчими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: - дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; - захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; - дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; - у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; - стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; - постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; - сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; - з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; - берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень.

На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено порядок накладання дисциплінарних стягнень.

Згідно з частинами першою та другою цієї статті з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні визначає Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція №230) затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230.

Пункт 1.2. Інструкції № 230 визначає службове розслідування як комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин;

Відповідно до п. 2.1, 2.6, 5.1 Інструкції №230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Судом встановлено, що наказом від 21.03.2018 р. призначено службове розслідування та висновок затверджено 23.04.2018 р. (у перший робочий день - понеділок).

Наступне службове розслідування призначене 22.05.2018 р. та проведене до 20.06.2018 р., про що свідчать наказ та затверджений виковок.

Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення(п.5.4 Інструкції).

Розділом VI Інструкції №230 визначені права та обов'язки учасників службового розслідування, зокрема серед іншого, забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Під час розгляду справи встановлено, що у позивача відібрані письмові пояснення, копії яких містяться в матеріалах справи.

З огляду на вказане вище, відповідачем правомірно призначено та проведено службове розслідування стосовно ОСОБА_3

Щодо підстав притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 72 Закону №580-VIII професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.

Стаття 75 Закону №580-VIII визначає, що післядипломна освіта поліцейських здійснюється на загальних засадах, визначених Законом України "Про вищу освіту", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, і складається з: 1) спеціалізації; 2) перепідготовки; 3) підвищення кваліфікації; 4) стажування.

Післядипломна освіта поліцейських може здійснюватися безпосередньо в підрозділах поліції або в навчальних закладах, у тому числі на договірних умовах (частина друга).

Поліцейські зобов'язані проходити підвищення кваліфікації за відповідним напрямом службової діяльності: 1) не рідше одного разу на три роки; 2) перед призначенням на керівну посаду, у тому числі вищу керівну посаду, ніж займана (частина третя).

Порядок організації післядипломної освіти поліцейських установлює Міністерство внутрішніх справ України з урахуванням положень цього та інших законів (частина сьома).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24.12.2015 №1625 затверджено Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції (далі Положення №1625). Це Положення визначає організаційно-правові засади організації післядипломної освіти працівників Національної поліції України (далі - поліція), що проходять службу (працюють) на посадах, які за класифікацією професій належать до категорій керівників, професіоналів, фахівців та робітничих кадрів (далі - працівники поліції).

Розділ ІІІ Положення №1625 визначає такі види післядипломної освіти:

- спеціалізація - складова спеціальності, що передбачає профільну спеціалізовану освітньо-професійну чи освітньо - наукову програму підготовки працівників поліції;

- перепідготовка - професійне навчання, спрямоване на оволодіння працівниками поліції іншою професією;

- підвищення кваліфікації - підвищення рівня готовності працівника поліції до виконання її професійних завдань та обов'язків або набуття особою здатності виконувати додаткові завдання та обов'язки шляхом набуття нових знань і вмінь у межах професійної діяльності або галузі знань;

- стажування - набуття працівником поліції досвіду виконання завдань і обов'язків певної професійної діяльності або галузі знань.

Порядок проходження стажування регламентовано у розділі ІХ Положення № 1625.

Стажування працівників поліції здійснюється з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенцій, здобутих у результаті теоретичної підготовки.

Стажування проходять:

- працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву, - для просування по службі;

- працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України;

- інші працівники поліції - при призначенні на нову посаду (пункт 2).

Стажування проводиться за місцем служби (роботи) або в інших органах і підрозділах поліції, науково-дослідних установах, підприємствах, установах, організаціях, що належать до сфери управління поліції, НЗ НП, на базі інших центральних органів виконавчої влади, навчальних закладів, а також за кордоном, на займаних посадах або на посадах, на які працівників поліції передбачається згодом призначити (пункт 5).

Особи, які проходять стажування, зобов'язані:

- своєчасно прибути до місця стажування;

- сумлінно та у відповідні строки виконувати зазначені в плані заходи;

- брати участь у нарадах, які проводяться за місцем стажування;

- вести облік проведеної роботи в щоденнику згідно з планом стажування;

- після закінчення строку стажування підготувати звіт та подати його на затвердження керівникові, на якого покладено організацію стажування (пункт 10).

Дисциплінарний статут визначає, що накази повинні виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк. У разі одержання наказу, який суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що повинен негайно поінформувати начальника, який віддав наказ, а в разі підтвердження цього наказу - письмово поінформувати старшого прямого начальника.

Однак, позивачем не здійснено жодних дій, окрім надання письмових пояснень під час проведення службового розслідування. Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні копії заяв позивача, що датовані 14.06.2018 р. та 25.06.2018 р., згідно з якими позивач висловив свою незгоду з наказами №471 та №715(а.с.117-120).

До суду позивач накази «Про направлення на стажування» не оскаржував.

За таких конкретних обставин суд вважає цілком обґрунтованим та доречним аргумент відповідача про те, що вчинок ОСОБА_3 слід кваліфікувати як дисциплінарний проступок.

В цьому контексті суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що накази про скерування на стажування були протиправними, а тому не виконувались.

Суд вважає, що єдиним правомірним способом невиконання поліцейським наказу є подання рапорту (чи інформування в інший доступний спосіб) про незаконність такого наказу особі, що видала наказ (в цьому випадку начальнику ГУНП у Харківській області), а у випадку підтвердження цього наказу письмове інформування старшого прямого начальника.

Суд вважає, що інше тлумачення закону порушить основи службової дисципліни в національній поліції, а тому є неприпустимим.

Разом з тим, відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Суд звертає увагу, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Слід вказати, що позивачем не виконувались накази №244 та №761, що встановлено під час проведення службових розслідувань та не заперечується позивачем.

Щодо посилання позивача на те, що він не відноситься до кола осіб, які могли бути скеровані на стажування, суд керується наступним.

Накази №244 та №761 прийняті на виконання вказівки голови Національної поліції України від 26.01.2018 р.

Зокрема, п.4 визначено, що при направленні для проходження стажування, звертати увагу, крім іншого, на поліцейських, які проходили службу в поліції та були звільнені зі служби в поліції, за різними підставами, а в подальшому поновлені в судовому порядку чи прийняті на службі до поліції в установленому законом порядку.

Судом з трудової книжки(а.с.15-16) та змісту позовної заяви ОСОБА_3 встановлено, що наказами від 13.09.2016 р. та 11.04.2016 р. позивача було звільнено та в подальшому рішеннями судів (справи №820/5643/18, №820/1819/17) поновлено на займаних посадах.

Оцінюючи ці обставини в сукупності суд вважає, що ОСОБА_3 відноситься до категорії осіб, які могли скеровуватися для проходження стажування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що при застосуванні до позивача дисциплінарних стягнень відповідач врахував суть діяння, обставини його скоєння та характеристику позивача за попередній період служби.

Таким чином, оскільки оскаржувані накази, як встановлено судом, прийняті в межах наданих відповідачу повноважень та скасуванню не підлягають, частина похідних позовних вимог про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 (61007, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 грудня 2018 р.

Суддя Сагайдак В.В.