Справа № 1414/110/2012
Суддя: Чернявська Я. А.
Дата ухвалення: 2012-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 1414/110/2012
Провадження № 2-а/1414/163/2012р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2012 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання - Малаховій О.Д., представника відповідача - Комісаренко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними, стягнення недоотриманої грошової допомоги до 05 травня за 2005-2008 роки та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 червня 2008 року позовні вимоги задоволене частково. Визнано незаконними дії Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради та зобов'язано відповідача виплатити позивачу заборгованість по разовій щорічній допомозі з 2005 року по 2008 рік включно у розмірі 6800 грн., відшкодувати моральну шкоду у сумі 200 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2009 року скасовано постанову Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 червня 2008 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 грудня 2011 року постанову Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 червня 2008 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2009 року скасовано, а справу за позовом ОСОБА_3 до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними, стягнення недоотриманої грошової допомоги до 05 травня та відшкодування моральної шкоди направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

16 січня 2012 року справа надійшла до Корабельного районного суду м. Миколаєва ухвалою суду від 18 січня 2012 року прийнята до провадження.

Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх безпідставність, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій та відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 05 травня має право на одержання щорічної разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Протягом 2005 - 2008 років позивач отримував щорічну разову грошову допомогу до 05 травня у розмірі 250, 250, 280, 310 грн. відповідно, тобто у меншому розмірі, ніж встановлено ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року.

Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) встановлено, що щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17-1 зазначеного Закону передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Відповідно до вимог статті 17 Закону фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Законами України про Державний бюджет України встановлювався на відповідний рік розмір щорічно разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту».

Зазначені закони України не визнані неконституційними. Тобто, в даному випадку на період виникнення спірних правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій, інвалідам війни.

Згідно зі статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в гаму числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який 5и регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Проте, звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього.

Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, при наявності однопредметного акту, застосовується акт, який прийнятий пізніше у часі.

Враховуючи наведене суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині виплати недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2005-2006 роки, оскільки при проведенні виплати такої допомоги застосуванню підлягали розміри, встановлені Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Ці Закони були прийняті пізніше Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та були чинними на період проведення спірних виплат.

Що стосується позовних вимог в частині виплати недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2007-2008 роки слід зазначити наступне. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № б - рп/2007 були визнані неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким встановлено виплату щорічної разової допомоги у розмірі меншому, ніж він передбачений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнані неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», яким встановлено виплату щорічної разової допомоги у розмірі меншому, ніж він передбачений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» втратили чинність з 09 липня 2007 року, а положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» втратили чинність з 22 травня 2008 року.

Так, відповідно до довідки Департаменту праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, яка міститься у матеріалах справи, позивачу нарахування та виплата щорічної разової допомоги до 05 травня у 2007 та 2008 роках відбулося у квітні у розмірі 280 грн. та 310 грн. відповідно.

Враховуючи наведене суд вважає, що також відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині виплати недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2007-2008 роки, оскільки при проведенні виплати такої допомоги застосуванню підлягали розміри, встановлені Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік та на цей момент були діючими.

Крім цього, безпідставними є позовні вимоги ОСОБА_3 в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач не довів, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювана та інші обставини, що мають значення для рішення спору.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158 - 163. 185 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Департаменту праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївської міської рад-- про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів дня її проголошення.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у праві, обчислюєте з моменту отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанцїї, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,яка її подає,до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Я. А. Чернявська