Справа № 460/2602/18
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2018 року м. Рівне №460/2602/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВолодимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинення певних дій., -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до адміністративного суду з позовом до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - відповідач), за змістом якого просила: визнати протиправною відмову відповідача від 06.09.2018 та зобов'язати відповідача відновити виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.07.2014 по 22.01.2018.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що вона є пенсіонером і отримує пенсію за віком. У зв'язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції в м. Луганськ вона була вимушена покинути своє постійне місце проживання та переїхати до Володимирецького району Рівненської області, де стала на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 22.01.2018. Починаючи з січня 2018 року позивач перебуває на обліку у Володимирецькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області.

Позивач зазначила, що вона з 01.09.2013 по 17.01.2018 перебувала у м. Барселона (Іспанія) у свого сина. З 04.07.2014 до 22.01.2018 виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено.

На заяву позивача від 24.01.2018 щодо поновлення виплати пенсії з 16.06.2014, відповідач надав ОСОБА_1 відповідь із відмовою у поновленні пенсійних виплат з липня 2014 року і роз'яснення права особисто звернутися до комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Володимирецькій районній державній адміністрації для повторного розгляду. Впродовж серпня-вересня 2018 позивач зверталась до Володимирецької РДА, Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації та Головного управління ПФУ в Рівненській області зі зверненнями щодо вирішення питання про поновлення виплати її пенсії з липня 2014 року до січня 2018 року, проте отримувала відмови у поновленні пенсійних виплат.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у поновленні виплати пенсії з 01 липня 2014 року по 22.01.2018, позивач звернулась до суду з позовом.

Ухвалою від 19.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, подавши відзив на позовну заяву (а.с.29-31), в обґрунтування якого вказав, що 24.01.2018 позивач звернулася до відповідача із заявою щодо відновлення виплати пенсії за фактичним місцем проживання (с. Любахи), до якої долучив: копію паспорта громадянина України; копію пенсійного посвідчення; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.01.2018 №, видану управлінням соціального захисту населення Володимирецької РДА. На підставі вказаних документів відповідачем зроблено запит на пенсійну справу. Зазначив, що згідно з Центральною базою даних одержувачів пенсій Інформаційного центру персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України дата останнього нарахування пенсії ОСОБА_1 - 04.07.2014.

Відповідач зазначив, що 01.02.2018 на засіданні №24 районною комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Володимирецькій районній державній адміністрації було вирішено відновити ОСОБА_1 виплату пенсії як внутрішньо переміщеній особі з 22 січня 2018 року.

Також відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, передбачений ст. 122 КАС України, так як позивач дізналася про припинення виплати пенсії в липні 2014 року, а не в січні 2018 року, дана обставина є очевидною і підтверджується в самій позовній заяві. На думку відповідача, ОСОБА_1 мала змогу отримати правовий захист і реалізація її права на отримання пенсії залежала безпосередньо від волевиявлення самої позивачки.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що підстави для поновлення виплати пенсії позивача з липня 2014 року відсутні, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У зв'язку з відпусткою головуючого судді судове рішення ухвалене 26.11.2018.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позов, з'ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з урахуванням такого.

Суд встановив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, зареєстрована з 03.03.1981 у АДРЕСА_1, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2, виданим Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 17.05.1996. ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в Володимирецькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області, що підтверджується наявними матеріалами справи та не заперечується відповідачем у справі (а.с.9,10).

Відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 у АТ КБ "Приватбанк" за період з 01.01.2013-12.07.2018 останнє нарахування пенсії позивачу було здійснене Пенсійним органом 16.06.2014 в сумі 949,00 грн. (а.с.12).

24.01.2018 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії з 16.06.2014. У заяві зазначила, що виплата пенсії була призупинена в зв'язку з військовими діями (а.с.17).

На підставі розпорядження Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області №6556 від 24.04.2018 ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії за віком з 22.01.2018 в сумі 1373,00 грн. (а.с.13).

28.08.2018 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила зазначити причини припинення виплати їй пенсії за віком за період часу з липня 2014 року по січень 2018 року (а.с.15).

Листом Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 06.09.2018 №3337/04-01 повідомлено ОСОБА_1, що 01.02.2018 на засіданні №24 районною комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Володимирецькій районній державній адміністрації вирішено відновити виплату пенсії позивачу як внутрішньо переміщеній особі з 22.01.2018. Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області після одержання повторної заяви ОСОБА_1 від 03.08.2018 щодо перегляду строків поновлення пенсійної виплати надіслало таку заяву на повторний розгляд районній комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Володимирецькій районній державній адміністрації. 30.08.2018 на засіданні №32 районною комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Володимирецькій районній державній адміністрації вирішено відмовити в поновленні виплати з липня 2014 року (а.с.16).

Вважаючи протиправною відмову відповідача у відновленні виплати пенсії за віком з липня 2014 року, позивач звернулась до суду.

Вирішуючи публічно-правовий спір, суд враховує, що згідно з частинами першою, третьою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками..

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Вказаною нормою визначені необхідні передумови для призначення пенсії. При цьому, вимога обов'язкового проживання на території України для призначення пенсії не встановлена.

При цьому, в період до липня 2014 року ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська та отримувала пенсію за віком (а.с.12,37).

Відповідно до положень статті 33 Конституції України, статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року №1382-IV (далі - Закон №1382-IV) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (далі - Закон №1706-VII) відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до норм частини першої статті 1 Закону №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Частинами 1, 2 статті 4 Закону №1706-VII визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Нормами статті 5 Закону №1706-VII передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Зазначеній нормі ст. 5 Закону № 1706-VII кореспондуються положення п. 2 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 (далі - Порядок №365).

Судом встановлено, що позивач з 03.09.2013 до 17.01.2018 перебувала поза межами України (а.с.14). З 22.01.2018 їй встановлено статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.01.2018 №, термін дії якої не обмежений (а.с.11).

Згідно з частиною першою статті 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Судом встановлено, що позивач до дати припинення виплати їй пенсії у липні 2014 року перебувала на обліку та отримувала пенсію в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у який у розділі "Луганська область" включено м. Луганськ, де був зареєстрований позивач та управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська, в якому ОСОБА_1 перебувала на обліку.

При цьому, місцезнаходження управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська, станом на дату поновлення відповідачем ОСОБА_1 пенсії за віком, було: 91005, Луганська обл., місто Луганськ, Жовтневий район, вулиця Фрунзе, будинок 121 І.

Відповідно до інформації із сторінки Веб-порталу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (https://www.pfu.gov.ua/lg/131-terytorialni-upravlinnya-pensijnogo-fondu-ukrayiny-v-luganskij-oblasti) Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська відноситься до управлінь, що не переміщені з непідконтрольної території.

За наведених обставин, в ході судового розгляду справи не виявилось можливим встановити підстави припинення виплати позивачу пенсії органами Пенсійного фонду України, починаючи з липня 2014.

Окрім цього, відповідач як територіальний орган Пенсійного фонду причини припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком суду не повідомив.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до п. 5 Порядку №365 для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред'являється оригінал такої довідки.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач 24.01.2018 та повторно 28.08.2018 подав до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області визначені п. 5 Порядку №365 документи для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2014.

При цьому, відповідач не вказав позивачу та не повідомив суду на необхідність подання ОСОБА_1 будь-яких інших документів, необхідних для вирішення питання про поновлення позивачу виплати пенсії за віком у спірний період.

Абзацом 2 пункту 6 Порядку №365 визначено, що територіальний орган Пенсійного фонду України не пізніше наступного робочого дня після отримання заяви про призначення (відновлення) пенсії надсилає запит про отримання електронної справи отримувача пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України, де отримувач пенсії перебував на обліку, або до визначеного Пенсійним фондом України його територіального органу, якщо пенсіонер не перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. Протягом п'яти робочих днів із дня отримання такого запиту територіальний орган Пенсійного фонду України надсилає відповідну електронну справу до територіального органу Пенсійного фонду України, до якого подано заяву про призначення (відновлення) пенсії.

За змістом абзацу 2 пункту 10 Порядку №365 питання щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам можуть також розглядатися комісіями, утвореними районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 76; Офіційний вісник України, 2000 р., № 5, ст. 178), за умови включення до складу таких комісій представників органів, що здійснюють соціальні виплати.

Комісія розглядає подання про призначення (відновлення) або про відмову у призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати протягом п'яти робочих днів з дня отримання такого подання (пункт 11 Порядку №365).

Пунктом 14 Порядку №365 передбачено, що у разі прийняття рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати комісія не пізніше наступного робочого дня надсилає копію такого рішення органові, що здійснює соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

Згідно з пунктом 15 Порядку №365 орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 14 Порядку №365 встановлено, що комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

Разом з тим, в ході судового розгляду відповідач не надав суду належних та допустимих доказів наявності перешкод для відновлення виплати пенсії ОСОБА_1 за спірний період та не повідомив про підстави прийняття комісією за його поданням рішення про відмову позивачу у відновленні виплати пенсії з липня 2014 року до 22 січня 2018 року. Більш того, суд встановив відсутність будь-яких обґрунтувань та мотивів, з яких районна комісія вирішила відмовити у призначенні (відновленні) виплати пенсії позивачу з 01.07.2014 (а.с.36).

Згідно з приписами частин першої, другої статті 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В ході судового розгляду справи відповідач не надав доказів вини ОСОБА_1 у неотриманні нею пенсії в період з 01 липня 2014 року до 22 січня 2018 року. При цьому, судом наявність таких обставин також не встановлено.

Більше того, факт перебування позивача в період з 03.09.2013 до 17.01.2018 за межами України дає підстави для висновку, що у позивача з поважних причин була об'єктивно відсутня можливість звернутися до органів Пенсійного фонду із заявою про поновлення виплати їй пенсії за віком, виплата якої була зупинена органом Пенсійного фонду, розташованого на тимчасово непідконтрольній Україні території.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у поновленні виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком за період з 01.07.2014 до 22.01.2018.

Оцінюючи доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів, суд зазначає, що за загальним правилом для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій, є Закон №1058-IV.

Як уже зазначалось судом, відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно з матеріалами справи, призначена пенсія виплачувалась позивачу щомісяця до 01 липня 2014 року, після чого її виплата була припинена.

При цьому, будь-яких обґрунтованих доводів щодо законності підстав припинення виплати органами Пенсійного фонду позивачу пенсії, відповідач не надав.

Враховуючи той факт, що відповідач не довів суду наявність вини позивача щодо неотримання нею пенсії в період з 01.07.2014 до 22.01.2018, а позивач належними та допустимими доказами підтвердила неможливість звернення до відповідача із заявою про відновлення їй виплати пенсії в строк до повернення в Україну 17.01.2018, суд вважає, що строк звернення ОСОБА_1 до суду за захистом прав, свобод та інтересів не пропущено. Окрім цього, про відмову в поновленні пенсії позивачу було повідомлено Володимирецьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області листом за №3337/04-01 від 06.09.2018, а тому ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом з дотриманням положень статті 122 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов'язку доказування та не довів належними й допустимими доказами правомірність його дій щодо відмови у відновленні виплати позивачу пенсії за віком за період з 01.07.2014 по 21.01.2018.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, є зобов'язання відповідача відновити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.07.2014 по 21.01.2018.

Відтак, позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Оцінюючи обґрунтованість клопотання позивача про необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній справі, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, застосування судового контролю є правом суду, яким він може скористатися після ухвалення судового рішення.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування заходів судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі.

При цьому, згідно з п.1 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Суд присуджує на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.3) відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул. Соборна, 30а, м. Володимирець, Рівненська область, 34300, ) про зобов'язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, викладену в листі від 06.09.2018 за №3337/04-01, у відновленні виплати ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком за період з 01.07.2014 по 21.01.2018.

Зобов'язати Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області відновити виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком з 01.07.2014 по 21.01.2018.

Рішення суду про виплату пенсії в межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Володимерецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул. Соборна, 30а, м. Володимирець, Рівненська область, 34300, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири гривні) 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26 листопада 2018 року.

Суддя Дорошенко Н.О.