Справа № 817/1026/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1542/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року, ухвалене суддею Недашківською К.М. у м.Рівне в порядку письмового провадження, повний текст якого складений 14 червня 2018 року, у справі № 817/1026/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача - Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, у якому просила визнати бездіяльність щодо ненарахування та невиплати згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» за період з жовтня 2011 року по вересень 2017 року компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка нарахована у жовтні 2011 року в сумі 69569,50 грн, у січні 2012 року в сумі 20389,84 грн, в квітні 2012 року в сумі 2524,96 грн, та виплачена у грудні 2017 року, зобов'язати відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів» нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини пенсії з зв'язку з порушенням строків виплати пенсії за період з жовтня 2011 року по вересень 2017 року на суму пенсії 69569,50 грн, за період з січня 2012 року по вересень 2017 року на суму пенсії 20389,84 грн, за період з квітня 2012 року по вересень 2017 року на суму пенсії 2524,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в порушення вимог ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач при виплаті у грудні 2017 року нарахованої у 2011-2012 роках за судовим рішенням суми пенсії не нарахував і не виплатив компенсацію втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за втрату частини пенсії у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Зобов'язано Зарічненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини пенсії у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії за період із жовтня 2011 року по вересень 2017 року на суму пенсії 69569,50 грн , за період з січня 2012 року по вересень 2017 року на суму пенсії 20389,84 грн, за період з квітня 2012 року по вересень 2017 року на суму пенсії 2524,96 грн відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Постанова мотивована тим, що порушення строків виплати належної позивачу пенсії з вини відповідача зумовлює обов'язок пенсійного органу здійснити компенсацію позивачу втрати частини грошових доходів.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про безпідставність покликань позивача на ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки рішення суду було фактично виконане, управлінням перерахунок пенсії проведений, визначений розмір та нарахована доплата до пенсії.

При цьому зауважує, що пенсійні виплати згідно ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється за рахунок Державного бюджету України в межах фінансових можливостей держави.

Управління Пенсійного фонду не є розпорядником коштів Державного бюджету України. Рішення про зобов'язання виплатити пенсії виконуються за рахунок коштів державного бюджету (за певною бюджетною програмою). При цьому в управління відсутні інші кошти, які б могли бути спрямовані на виконання рішення суду. Оскільки кошти, які за своїм цільовим призначенням передбачують вказані в судових рішеннях виплати, управлінню Пенсійного фонду з Державного бюджету не виділялись, виконання рішення суду в частині виплати коштів було неможливим.

В даному випадку управлінням в межах наданих повноважень вчинялись дії на виконання рішення суду, а тому невиконання рішення суду в частині виплати нарахованої суми пенсії, зумовлене відсутністю можливості його виконання, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин та вказує на відсутність вини органу, що призначає та виплачує пенсію.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 26.11.2009 у справі №2а-2303/2009, яку ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2011 залишено без змін, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області провести перерахунок державної пенсії з 01 травня 2009 року відповідно до статті 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по третій групі інвалідності в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, з послідуючим перерахунком розміру пенсії в зв'язку зі змінами розміру мінімальної пенсії за віком та провести виплату (а.с.33-36).

На виконання вказаного судового рішення Управлінням Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області нараховано позивачу та включено у додаткові відомості на виплату пенсії: в жовтні 2011 року - 69596,50 грн; в січні 2012 року - 20389,84 грн.

Крім того, на виконання рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 24.02.2011 у справі №2-а-289/11 нараховано позивачу в квітні 2012 року - 2524,96 грн.

Дані факти підтверджено довідками № 977/05, №978/05, №979/05 від 29.10.2014 (а.с.10-12).

Виплата перерахованої пенсії в розмірі 92058,73 грн була здійснена у грудні 2017 року (а.с.13).

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо виплати нарахованої суми пенсії за судовим рішенням всупереч вимог статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» без здійснення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з несвоєчасною виплатою нарахованої пенсії протиправною, звернулась до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок).

Згідно із ст.ст. 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону № 2050-III).

Відповідно до пункту 2 Порядку компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі -компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

У пункті 4 Порядку закріплено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов'язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у ст. 3 Закону № 2050-ІІІ та п. 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов'язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону №1058-IV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Водночас, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2017 року (справа № 21-2003а16) та підтримана Верховним Судом у постанові від 15 серпня 2018 року (справа №653/3356/17), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду.

За приписами п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Водночас, первинною умовою нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати є наявність вини відповідача.

Судом встановлено, що на виконання судових рішень пенсійним органом здійснено нарахування пенсії в жовтні 2011 року - 69596,50 грн; в січні 2012 року - 20389,84 грн; в квітні 2012 року - 2524,96 грн, однак покликаючись на відсутність фінансування з Державного бюджету, виплату зазначених сум ОСОБА_1 здійснено лише у грудні 2017 року.

Відповідно до частини 2 ст. 6, частин 1, 2 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» зазначив, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

Тобто відсутність відповідного бюджетного фінансування органу Пенсійного фонду України для своєчасної виплати нарахованої на виконання рішення суду пенсії не звільняє пенсійний орган від обов'язку компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати відповідно до вищевказаних норм.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про визнання бездіяльності пенсійного органу щодо виплати пенсії без урахування компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушення строків її виплати протиправною є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини п'ятої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Дана норма була доповнена Законом України від 03.10.2017 №2148-VІІІ, який набрав чинності 11.10.2017.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є зобов'язання відповідача нарахувати та виплатит компенсацію за втрату частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з моменту нарахування пенсій (жовтень 2011 року - 69596,50 грн ; січень 2012 року - 20389,84 грн; квітень 2012 року - 2524,96 грн ) по вересень 2017 року за правилами, передбаченими Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року у справі № 817/1026/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 30.11.2018.