Справа № 810/3285/18
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року № 810/3285/18

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Мілієнко О.М., за участю представника позивача - Корзаченко В.М., представника відповідача - Слободян Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Автомагістраль" до Державної служби України з безпеки на транспорті про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Приватне підприємство "Автомагістраль" звернулось до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті та просить суд визнати незаконним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування» № 055307 від 14.06.2018, виконаний головним спеціалістом ВДК та НБТ Гриневич В.М. щодо нарахування ПП «Автомагістраль» до сплати 140,4 євро, що за курсом НБУ на 02 липня 2018 року складає 4293,72 гривні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.07.2018 вказаний позов залишено без руху та надано можливість позивачеві впродовж десяти днів, з дня отримання копії даної ухвали усунути недоліки позовної заяви, що зазначені судом.

Врахувавши викладене в ухвалі суду від 02.07.2018, позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду із заявою від 04.07.2018, якою усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю взагалі відсутня, а Акт № 055307 та Розрахунок № 055307 від 14.06.2018 року не містять будь-яких даних про назву та технічні характеристики вагового комплексу, місце його розташування на автодорозі М-06 Київ-Чоп км 86.

Вказує, що йому не відомо чи має головний спеціаліст ВДК та НБТ Гриневич В.М. відповідні повноваження здійснювати габаритно-ваговий контроль і відповідні допуски і навики роботи на невизначеному ваговому комплексі.

Відповідач позов не визнав, на обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що рух транспортного засобу здійснювався без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд. Так, навантаження на строєні одинарні шини становило 23,6 т (7,9+7,85+7,85), при нормативно допустимих 22 т.

Вказує, що габаритно-ваговий комплекс оснащений автоматизованою системою, яка за результатами проведеного зважування видає талон зважування, у якому фіксується ким проведено зважування (UKRTRANSBEZPEKA ZHYTOMIR), номер мобільного пункту контролю (022), контактний телефон , дата проведення контролю (14.06.2018), час проведення контролю (11:26), номер талону (554,555) - за ініціативою водія зважування проводилося двічі, режим в якому проведено зважування (динамический), номер транспортного засобу, осьові навантаження та загальна маса.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, надав суду відповідь на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з мотивів викладених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2018 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області на а/д М - 06 Київ - Чоп км. 86, під час проведення рейдової перевірки, відповідно до направлення на перевірку № 011149 від 08.06.2018 року, проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2, із напівпричепом FELDBINDER, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4

Під час перевірки даного транспортного засобу виявлено факт здійснення внутрішніх вантажних перевезень, без оформлення документів передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових та/або габаритних параметрів або документа про внесення сплати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів.

За результатами габаритно-вагового контролю складено Акт № 055307 від 14.06.2018 про проведення перевірки, Акт № 055307 від 14.06.2018 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 055307 від 14.06.2018 (талони зважування № 554 та 555) на підставі яких проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд у розмірі 140,4 євро.

Позивач, не погодившись з вказаним розрахунком звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати його.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух", з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги", рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Пунктом 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 (далі Правила № 30), передбачено, що транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил №30).

У свою чергу, згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2м.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі - Порядок № 879).

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пункту 3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

За змістом підпункту 7 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль здійснюється у спеціально облаштованих місцях розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

При цьому, відповідно до підпункту 9 пункту 2 Порядку №879, пересувний пункт габаритно-вагового контролю це спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Пунктами 12 та 13 Порядку №879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Згідно з пунктом 14 Порядку №879, вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2016 за № 1171/29301, затверджені Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування (далі - Вимоги №255).

Відповідно до пункту 2 Вимог №255, пересувний пункт габаритно-вагового контролю влаштовується на автомобільних дорогах загального користування з урахуванням параметрів видимості для певної категорії дороги згідно з вимогами ДБН В.2.3-4:2015 "Автомобільні дороги. Частина 1. Проектування. Частина 2. Будівництво" у спеціально обладнаних для проведення габаритно-вагового контролю місцях або на майданчиках для відпочинку, стоянках та майданчиках для короткочасної зупинки автомобілів, обладнаних перехідно-швидкісними смугами.

Пунктом 3 Вимог №255 передбачено, що пересувний пункт габаритно-вагового контролю повинен мати:

1) позначення відповідними тимчасовими дорожніми знаками;

2) рівну поверхню із поздовжнім та поперечним ухилом 3 проміле;

3) тверде покриття (асфальтобетонне або цементобетонне) без деформацій дорожнього одягу;

4) ширину не менше ніж 7,0 м.

Згідно з пунктом 9 Вимог №255, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Суд зазначає, що точність габаритно-вагового контролю прямо залежить від дотримання вимог до облаштування та технічного оснащення пересувного пункту габаритно-вагового контролю, оскільки найменший нахил поверхні та/або дефекти дорожнього покриття призводять до надмірного навантаження на осі вантажного транспорту, що впливає на кінцевий результат зважування.

Так, згідно з пунктом 28 Порядку №879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту встановлено у пункті 30 Порядку №879.

Відповідно до пункту 30 Порядку №879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

При цьому, згідно з пунктом 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у пятикратному розмірі

Буквальний зміст пункту 31-1 Порядку № 879 дає підстави стверджувати, що плата за проїзд визначається виходячи з пройденої відстані або відстані, яку перевізник має намір проїхати.

Судом встановлено, що згідно акту перевірки та довідки про зважування від 14.06.2018 загальна маса автомобіля з причепом становить 38,55 тонн, навантаження на вісь №1 складає 6,8 тонн, на вісь №2 8,15 тон, на вісь №3 7,9 тонн, на вісь №4 7,85 тонн та на вісь №5 7,85 тонн.

За результатами зважування, відповідачем складено довідку №055307 від 14.06.2018, до якої перенесені показники навантаження на осі та повна маса транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2, із напівпричепом FELDBINDER, реєстраційний номер НОМЕР_3, які були отримані під час зважування на пересувному пункті вагового контролю.

Визначаючи позивачеві розмір плати за проїзд великовагового транспортного засобу, відповідач виходив із того, що відстань перевезення становить 351 км.

Судом встановлено, рух транспортного засобу здійснювався без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд. Так, навантаження на строєні одинарні шини становило 23,6 т (7,9+7,85+7,85), при нормативно допустимих 22 т.

Суд не погоджується з твердженнями позивача щодо відсутності доказів погодження відповідачем проведення рейдових перевірок із Службою автомобільних доріг у Житомирській області та уповноваженими підрозділами Національної поліції України - Головним управлінням Національної поліції у Житомирській області зважаючи на наступне. Відповідачем в судовому засіданні було надано Зміни що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №320 відповідно до яких у Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567:

1) у пункті 3 слова "- управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління" виключити;

2) абзац третій пункту 4 викласти в такій редакції:

"Рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).";

3) у пункті 13 слово "наказом" замінити словом "керівником".

У матеріалах справи наявні докази погодження проведення рейдових перевірок, а саме:

- графік роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю в Житомирській області на червень 2018 року затверджений начальником Управління Укртрансбезпеки в Житомирській області Осіповим Ю.А., начальником Служби автомобільних доріг у Житомирській області Савченко Г.В., начальником правління Патрульної поліції в Житомирській області Гуменюком О.Л., директором ДП «Житомирський облавтодор» Мельниченком О.В.;

- щотижневий графік проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області затверджений В.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області Парамудою О.А. 08.06.2018.

Стосовно сумнівів позивача щодо повноважень головного спеціаліста ВДК та НБТ Гриневич В.М. здійснювати габаритно-ваговий контроль і відповідні допуски і навики роботи суд зазначає наступне . В судовому засіданні представником відповідача надано суду Посадову інструкцію головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області затверджена Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті 28.12.2016 № 993 якою визначені завдання та обов'язки Гриневича В.М. зокрема:

- здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства у сфері автомобільного, міського електричного, залізничного, річкового транспорту, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у річкових портах, на внутрішніх водних шляхах України (пункт 2.1.);

- здійснює нагляд за додержанням вимог щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища автомобільним, залізничним, річковим транспортом (пункт 2.2.);

- здійснює контроль і нагляд за організацією безпечного перевезення небезпечних вантажів (крім дорожнього перевезення небезпечних вантажів, яке контролюється МВС) (пункт 2.3.);

- здійснює контроль за додержанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення пасажирів на міжобласних автобусних маршрутах (пункт 2.4.);

- здійснює контроль за забезпеченням безпеки перевезення вантажів, пасажирів та багажу на річкових суднах (пункт 2.5.);

- здійснює передбачений законодавством контроль за міжнародними перевезеннями пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на території України (пункт 2.7.);

- здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах України (пункт 2.10.;)

- здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (пункт 2.18.).

За таких обставин суд вважає, що у головного спеціаліста ВДК та НБТ Гриневича В.М. наявні повноваження здійснювати габаритно-ваговий контроль, а сумніви позивача є безпідставними.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач суду не надав.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що в діях відповідача під час проведеного 14.06.2018 габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2, із напівпричепом FELDBINDER, реєстраційний номер НОМЕР_3 та складанні оспорюваного розрахунку порушень вимог чинного законодавства не допущено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог, тому вважає, що в їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 28 листопада 2018 р.