Справа № 826/7992/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 листопада 2018 року № 826/7992/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомУповноваженої особи на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_1
доДержавного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин Оксани Степанівни
про представники сторін:скасування постанови про закінчення виконавчого провадження позивача - ОСОБА_3; відповідача - не з'явилися,
В С Т А Н О В И В:

Уповноважена особа на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_1 (адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27Т, ) (далі - позивач або ОСОБА_1 або Боржник) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин Оксани Степанівни (адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110) (надалі - відповідач або ВДВС або Шевченківський ВДВС), у якому просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин О.С. про закінчення виконавчого провадження від 13.03.2018 у виконавчому провадженні № 48642411.

В якості підстав позову позивач зазначив, що державним виконавцем було передчасно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.03.2018 у ВП № 48642411 без дотримання вимог законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.06.2018 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 826/7992/18 та призначено підготовче засідання на 14.06.2018.

Судовими повістками про виклик від 27.06.2018 викликано представників сторін в судове засідання на 16.08.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.08.2018 витребувано у Державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин Оксани Степанівни належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 48642411.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2018 повторно витребувано у Державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин Оксани Степанівни належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 48642411.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.09.2018 судом витребувано у Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві докази направлення і вручення повідомлення за вих. № 181/30 від 13.03.2018, в тому числі належним чином завірені копії журналу вихідної кореспонденції за період з 13.03.2018 по 15.03.2018 та копії відповідних поштових повідомлень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2018 витребувано у Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві докази направлення і вручення повідомлення за вих. № 181/30 від 13.03.2018, в тому числі належним чином завірені копії журналу вихідної кореспонденції за період з 13.03.2018 по 15.03.2018 та копії відповідних поштових повідомлень.

Судовою повісткою про виклик від 06.11.2018 викликано відповідача в судове засідання на 27.11.2018.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (в рішенні - КАС України), неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Представники відповідача в судове засідання 27.11.2018 не з'явилися.

За таких обставин, приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про час та місце судового засідання 27.11.2018, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів, згідно ч. 3 ст. 268 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2015 у справі № 826/7221/15, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.06.2015 в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" ОСОБА_1 щодо не включення ОСОБА_4 до переліку вкладників ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" ОСОБА_1 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника - ОСОБА_4, стосовно здійснення останньому виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу "НВУ" № 858267/2014 від 30 жовтня 2014 року, - скасовано та ухвалено нову. У скасованій частині адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено частково, судом: визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" ОСОБА_1 щодо не включення ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до переліку вкладників ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" ОСОБА_1 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника - ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) стосовно здійснення останньому виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу "НВУ" № 858267/2014 від 30 жовтня 2014 року. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.06.2015 - залишено без змін.

31.08.2015 Київським апеляційним адміністративним судом у справі № 826/7221/15 видано виконавчий лист.

Виконавчий лист № 826/7221/15 від 31.08.2015 Київського апеляційного адміністративного суду подано на виконання до ВДВС, за наслідками чого відкрито виконавче провадження ВП № 48642411.

13.03.2018 старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС - Микитиною О.С., у виконавчому провадженні ВП № 48642411, винесена постанова про закінчення виконавчого провадження (по тексту - Постанова або Спірна постанова або Оспорювана постанова).

Позивач зазначає, що, по-перше, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.02.2018 № 421 затверджено зміни та доповнення до загального Реєстру вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, відповідно до якого внесено інформацію про вкладника ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) стосовно здійснення останньому виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу «НВУ» № 858267/2014 від 30.10.2014, у зв'язку із чим, 11.05.2018 Боржником подано до ВДВС заяву про закінчення виконавчого провадження. Втім, 13.03.2018 відповідачем вже була винесена Постанова, яка, на думку Боржника, зважаючи на подання заяви останнім лише 11.05.2018, винесена передчасно, чим не дотримано Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

По-друге, Спірна постанова не була направлена Боржнику, як стороні виконавчого провадження, що є порушенням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

По-третє, зазначення в Оспорюваній постанові про вчинення Боржником кримінального правопорушення, про що ВДВС надіслано повідомлення до органів досудового розслідування Шевченківського УП ГУНП України в м. Києві, є безпідставним, оскільки повинні існувати факти, які підтверджують, що Боржник дійсно ухиляється від виконання своїх зобов'язань, навмисно не виконав рішення суду та мав реальну можливість його виконати.

Дане стало підставами заявленого позову.

Вирішуючи спір по суті, суд зауважує на таке.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Кримінальним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження» (в тексті - Закон), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, та іншими нормативно-правовими актами (по рішенню - Інструкція) (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

За ч. 3 ст. 63 Закону, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

За неведених положень ч. 3 ст. 63 Закону випливає наступне.

По-перше, необхідним є повторне проведення виконавцем перевірки виконання рішення боржником, що здійснюється наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою статті 63.

Так, за ч. 2 ст. 63 визначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Таким чином, перед здійсненням виконавцем повторної перевірки виконання рішення боржником, що здійснюється наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою статті 63, необхідним є встановлення обставин а) невиконання без поважних причин боржником рішення, б) винесення виконавцем постанови про накладення на боржника штрафу, в якій повинна бути зазначена вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

По-друге, після встановлення обставин повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, виключно за умови можливості виконання такого рішення без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом.

По-третє, лише у випадку невиконання боржником рішення, яке має бути виконане за участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як свідчать матеріали справи, 09.09.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління у місті Києві Пироговська-Харитоновою Я.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48642411.

01.10.2015 державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління у місті Києві Пироговська-Харитонова Я.О. винесла постанову про накладення штрафу, якою наклала на позивача штраф в сумі 340 грн.

За ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом установлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2015 у справі № 826/24003/15 (є відкритою у вільному доступі інтернет за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/Review/54371791) за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій відповідача щодо накладення штрафу у розмірі 340,00 грн. при примусовому виконанні виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/7221/15, та про визнання протиправною та скасування постанови відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 01.10.2015 у ВП № 48642411 про накладення штрафу на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_1 у розмірі 340,00 грн. позов задоволено повністю. Судом вирішено визнати протиправними дії відповідача щодо накладення штрафу у розмірі 340,00 грн. при примусовому виконанні виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/7221/15; визнано протиправною та скасовано постанову відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 01.10.2015 у ВП № 48642411 про накладення штрафу на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_1 у розмірі 340,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови, серед іншого, випливає, що: «Суд встановив, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 63 від 20.03.2015 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_1 строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016. Частиною 5 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Враховуючи те, що інформація стосовно ліквідації ПАТ «ВіЕйБІ Банк» є публічною, загальнодоступною, розміщена на офіційному сайті Національного Банку України, відповідне оголошення було надруковано в офіційному виданні «Голос України», то суд приходить до висновку, що відповідач мав знати про такі обставини станом на 09.09.2015 (дата відкриття виконавчого провадження) та мав закінчити виконавче провадження на наступний робочий день після його відкриття. Процедура ліквідації банківських установ здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність" та не передбачає визнання банківської установи банкрутом у судовому порядку. Відтак, положення п. 61 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" не можуть бути застосовані у разі відкриття ліквідаційної процедури банківської установи. Разом з тим, як вже зазначалось, відповідно до п. 31 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника. Частиною 5 вказаної статті передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Як вбачається з матеріалів справи, після 09.09.2015 і по теперішній час державним виконавцем не прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з відкликанням НБУ банківської ліцензії ПАТ "ВіЕйБі Банк". Враховуючи, що чинним законодавством не передбачено іншої поведінки державного виконавця (в межах досліджуваних правовідносин), окрім як закінчення виконавчого провадження, то суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо накладення штрафу у розмірі 340,00 грн. при примусовому виконанні виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/7221/15 та необхідність визнання протиправною та скасування постанови відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 01.10.2015 у ВП № 48642411 про накладення штрафу на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_1 у розмірі 340,00 грн.

Таким чином, встановленими, згідно вказаного рішення, є обставини, зокрема, протиправності дій відповідача щодо накладення штрафу у розмірі 340,00 грн. при примусовому виконанні виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/7221/15, а також протиправності та скасування постанови відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 01.10.2015 у ВП № 48642411 про накладення штрафу на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_1 у розмірі 340,00 грн.

Отже, в силу ч. 4 ст. 78 КАС України, не доказуються при розгляді справи № 826/7992/18, у якій бере участь особа, зокрема, позивач, обставини протиправності дій відповідача щодо накладення штрафу у розмірі 340,00 грн. при примусовому виконанні виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/7221/15.

За таких обставин, приймаючи до уваги протиправність постанови відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 01.10.2015 у ВП № 48642411, не вважаються, в силу ч. 2 ст. 63 Закону, підтвердженими обставини невиконання Боржником виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/7221/15 згідно постанови від 01.10.2015 у ВП № 48642411.

Надалі, 02.11.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління у місті Києві Пироговська-Харитоновою Я.О. винесено постанову про накладення штрафу, якою накладено на позивача штраф в сумі 680,00 грн. за невиконання рішення суду та вимоги державного виконавця.

11.11.2015 державним виконавцем Пироговська-Харитоновою Я.О. складено акт державного виконавця, в якому відмічено про відсутність станом на 11.11.2015 підтверджуючих документів виконання рішення суду.

31.10.2016 старшим державним виконавцем Микитиною О.С. винесено вимогу, в якій надано позивачу 10-ти денний строк для виконання рішення суду.

За ч. 1 ст. 5 Закону в редакції на момент винесення відповідного виконавчого документу, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Зважаючи на наведені приписи ч. 1 ст. 5 Закону у вказаній редакції, вимоги державного виконавця мають бути доведені до відома фізичних осіб.

Суд відзначає, що доказів відправки на адресу Боржника вимоги від 31.10.2016, в якій містяться позиції щодо виконання рішення у 10-ти денний строк, матеріали виконавчого провадження № 798/30 (номер перереєстрації 181/30), які були надіслані ВДВС на адресу суду, не містять.

13.03.2018 старшим державним виконавцем Микитиною О.С. складено акт державного виконавця, у якому відображено інформацію про відсутність станом на 13.03.2018 виконання рішення суду, у зв'язку із чим, на думку виконавця, в діях боржника вбачаються ознаки злочину.

Суд при цьому зауважує, що з наявних в матеріалах копій виконавчого провадження ВП № 48642411 не вбачається про вчинення виконавцем виконавчих дій у період з 01.11.2016 по 12.03.2018.

Отже, з урахуванням п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону, який пов'язує підстави для закінчення виконавчого провадження з правилами встановленими ч. 3 ст. 63 Закону, зважаючи, що доказів направлення на адресу Боржника вимоги від 31.10.2016 матеріали справи не містять, за висновками суду, складення 13.03.2018 акту не є свідченням перевірки невиконання рішення позивачем в контексті питання відсутності доказів направлення позивачу винесеної 31.10.2016 вимоги.

Як убачається з матеріалів справи, у своєму листі від 30.01.2018 № 05/1378 Боржником надано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію до переліку вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування за рахунок такого Фонду, у зв'язку із чим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.02.2018 № 421 затверджено зміни та доповнення до загального Реєстру вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, відповідно до якого внесено інформацію про вкладника ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) стосовно здійснення останньому виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу «НВУ» № 858267/2014 від 30.10.2014 (копія рішення з відомостями про лист Боржника міститься у справі).

Поряд з цим, 13.03.2018 старшим державним виконавцем Микитиною О.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 48642411.

З мотивувальної частини постанови видно, що виконавцем проведені виконавчі дії у відповідності до вимог ст.ст. 63, 75 Закону, та направлено заяву до органів досудового розслідування Шевченківського УП ГУНП України в м. Києві.

Суд акцентує, що за ст. 75 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги зміст ст. 75 Закону, звернення виконавцем до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення є можливим за обставин відсутності поважних причин невиконання рішення боржником.

Слід звернути увагу, що за ст. 18 Закону, виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

З матеріалів справи видно, що постановою Правління Національного банку України № 188 від 19 березня 2015 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк".

На виконання постанови Правління Національного банку України № 188 від 19 березня 2015 року, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 63 від 20 березня 2015 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" ОСОБА_1 строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року.

За змістом ст. 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: 1) веде реєстр учасників Фонду; 2) акумулює кошти, отримані з джерел, визначених статтею 19 цього Закону, здійснює контроль за повнотою і своєчасністю перерахування зборів кожним учасником Фонду; 3) інвестує кошти Фонду в державні цінні папери України; 3-1) здійснює випуск облігацій у порядку та за напрямами розміщення, визначеними цим Законом, і видачу фінансових векселів у випадках, передбачених законом про Державний бюджет України на відповідний рік; 4) здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) здійснює регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; 6) бере участь в інспекційних перевірках проблемних банків за пропозицією Національного банку України; 7) застосовує до банків та їх керівників відповідно фінансові санкції і накладає адміністративні штрафи; 8) здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку; 9) здійснює перевірки банків відповідно до цього Закону; 10) надає фінансову підтримку банку відповідно до цього Закону; 11) здійснює аналіз фінансового стану банків з метою виявлення ризиків у їхній діяльності та прогнозування потенційних витрат Фонду на виведення неплатоспроможних банків з ринку та відшкодування коштів вкладникам; 12) надає цільову позику банку для виплат вкладникам банку відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, а також фінансування витрат для оплати роботи осіб відповідно до пункту 2 частини шостої статті 36, пунктів 7 і 8 частини другої статті 37 та частини четвертої статті 47 цього Закону, що здійснюються протягом дії тимчасової адміністрації; 13) здійснює заходи щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону; 14) вивчає та аналізує тенденції розвитку ринку ресурсів, залучених від вкладників учасниками Фонду.

Фонд здійснює інші функції в межах своїх повноважень, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

Згідно зі ст. 26 вказаного Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд гарантує відшкодування коштів за вкладом, який вкладник має в банку, що в подальшому реорганізувався шляхом перетворення, на тих самих умовах, що і до реорганізації.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Отже, приймаючи до уваги обставини прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", а також встановлену Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" процедуру та особливості у процесі подання додаткової інформації про вкладників, виходячи зі змісту виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2015 у справі № 826/7221/15, яким зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" ОСОБА_1 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_4, суд наголошує, що з огляду на приписи ст.ст. 18, 63, 75 Закону, в їх сукупності, виконавець був як зобов'язаний, так і не обмежений в праві здійснити перевірку поважності причин невиконання рішення Боржником, зокрема, шляхом виклику останнього з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, а також отримання безоплатно від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб необхідних для проведення виконавчих дій довідки та іншої інформації, що стосується включення ОСОБА_1 ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до переліку вкладників ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, дії з чого, відповідно, не виключали можливість отримання виконавцем інформації про надання Боржником у листі від 30.01.2018 № 05/1378 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо переліку вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування за рахунок цього Фонду, і що стало наслідком прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 12.02.2018 № 421, яким затверджено зміни та доповнення до загального Реєстру вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, відповідно до якого було внесено інформацію про вкладника ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) стосовно здійснення йому виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу «НВУ» № 858267/2014 від 30.10.2014.

Втім, не зважаючи на зміст виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2015 у справі № 826/7221/15, старшим державним виконавцем Микитиною О.С. не здійснено виконавчих дій щодо перевірки наявності чи то відсутності поважних причин невиконання рішення Боржником, що свідчить як про не здійснення виконавчих дій в обсязі, що випливають зі ст. 75 Закону, так і про передчасність винесення Оскаржуваної постанови.

З огляду на наведені висновки у першому та другому епізодах, суд вважає, що немотивованою є Спірна постанова, а тому наявні правові підстави для її скасування.

У відповідності до ч.ч. 2, 4 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

За переконанням суду, відповідач не довів правомірності свого рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При вирішенні спору суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи, виходячи з наведених висновків в цілому, суд констатує про обґрунтованість позовних вимог, що є підставою для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, як то відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 72-78, 241-246, 268-271, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві - Микитин О.С. про закінчення виконавчого провадження від 13.03.2018 у виконавчому провадженні № 48642411.

3. Стягнути на користь Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_1 (адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 27 Т, ідентифікаційний номер юридичної особи ПАТ "ВіЕйБі Банк" (в стані припинення) - 19017842) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 110, ідентифікаційний код - 34967593) понесені ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтею 287 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 287 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя К.С. Пащенко