Справа № 1240/2319/18
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2018 року справа №1240/2319/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Блохіна А.А., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 р. у справі № 1240/2319/18 (головуючий І інстанції А.Г. Секірська), яке було складено в повному обсязі 05 вересня 2018 року в м.Сєвєродонецьку Луганської області, за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, апелянт) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (далі Управління, відповідач) в якому просила суд визнати неправомірними дії УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради щодо відмови позивачу у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та зобов`язати УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради надати позивачу статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.

В обґрунтуванні позову посилається на те, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_2 був особою, якій встановлено 2 групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією довідки серії ВТЭ-32 № 084987. Вказаний факт підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 14.05.2015 Сєвєродонецьким УПтаСЗН, яким надано право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. З експертного висновку Луганської регіональної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв`язку захворювань по інвалідності з ліквідації аварії на ЧАЕС та їх професійного характеру від 06.03.1996 № 35 та експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії від 13.11.2017 № 6200 вбачається, що захворювання ОСОБА_2 пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Довідкою Луганської обласної державної адміністрації від 27.12.2017 № 99 підтверджено, що позивач має право на пільги і компенсації, передбачені статтями 20, п.п.5, 87, 8, 11, 12, 20, 23, 27 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

18.01.2018 позивач звернулася до відповідача з заявою про видачу посвідчення вдови інваліда війни та присвоєння їй відповідного статусу. Листом від 06.02.2018 № 1013/02 відповідач відмовив позивачу у встановленні як дружині померлого ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни згідно з п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551). Позивач вважає таку відмову протиправною.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково,визнав неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни з підстав, викладених у листі управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 06.02.2018 № 1013/02.

Зобов`язав управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.01.2018 про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Також було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 2 статті 10 Закону № 3551 визначено, що чинність цього Закону поширюється на дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів, підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге. На дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя особами з інвалідністю, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті особи з інвалідністю.

З рішенням суду першої інстанції не погодилася позивачка. Звернулась з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги апелянт зазначила, що судом першої інстанції безпідставно не зобов`язано УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради надати позивачу статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 18.08.2017 серії НОМЕР_2 (арк.спр. 6).

ОСОБА_2 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом другої групи, що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_1 від 14.05.2015, довідкою серії ВТЭ -32 № 084987 (арк.спр. 7,8).

Згідно з експертним висновком Луганської регіональної міжвідомчої експертної ради зі встановлення причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру від 06.03.1996 № 35 захворювання ОСОБА_2 пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (арк. спр. 9).

Відповідно до експертного висновка Центральної міжвідомчої комісії МОЗ та МНС України від 13.11.2017 № 6200 захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (арк.спр.10).

Відповідно до архівної довідки від 19.04.2012 № 80597 (дублікат довідки від 23.03.2012 № 61759), виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, ОСОБА_2 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 05.10.1986 по 27.11.1986 (арк.спр. 17).

Довідкою від 26.11.1986 № 3002, виданою військовою частиною № НОМЕР_3 , підтверджується, що ОСОБА_2 знаходився на учбових зборах з 08.09.1986 по 26.11.1986 (арк.спр. 16).

З копії військового квитка ОСОБА_2 НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_2 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 08.09.1986 по 26.11.1986 (арк.спр. 15).

27.12.2017 Луганською обласною державною адміністрацією дружині померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1-А, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, ОСОБА_1 надано довідку № 99, згідно з якою пред`явник довідки має право на пільги і компенсації, передбачені статтями 20 п.п.5, 7, 8, 11, 12, 20, 23, 27 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (арк.спр. 11).

02.01.2018 УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради видано ОСОБА_1 довідку № 01 про те, що вона взята на облік у ЄДАРПі з 02.01.2018 як дружина (ЧАЕС) померлого громадянина 1 категорії (арк.спр. 12).

18.01.2018 позивач звернулася до відповідача з заявою про надання як дружині померлого інваліда війни згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ст.10 п.6,7 цього Закону статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, надавши довідку від 27.12.2017 № 99, видану ЛОДА (арк.спр. 13).

06.02.2018 відповідачем надано відповідь № 1013/02, згідно з якою з порушеного питання Міністерство соціальної політики України листом від 04.07.2017 № 389/0/166-17/401 надало наступне роз`яснення. Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини першої статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього Закону поширюється на: сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, та прирівняних до них осіб, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби, а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. Аналізуючи абзац перший пункту 1 статті 10 Закону вважаємо, що суб`єктом даного абзацу пункту 1 статті 10 є сім`ї: військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав; прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 Закону. Тобто це особи, які за життя мали статус учасника бойових дій чи інваліда війни. До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених в пункті 1 статті 10 Закону, належать, зокрема, один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні. Статус сім`ям цих осіб надається у разі загибелі (смерті) внаслідок: поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків); захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби під час воєнних дій та конфліктів, захворювання, пов`язаного з перебуванням на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для встановлення ОСОБА_1 як дружині померлого ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни згідно з пунктом 1 статті 10 Закону (арк.спр. 14).

Також відповідачем надано суду лист Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації від 15.08.2018 № 13/1659-31, в якому зазначено, що до осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (пункт 1 стаття 10) належать, зокрема, сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 та 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. Встановлення статусу дружинам померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, статтею 10 Закону не передбачено. Роз`яснення з цього питання було надано Міністерством соціальної політики України в листі від 04.07.2017 № 3890/0/166-17/401 (арк.спр. 26).

Вищевказані обставини сторонами не оспорюються.

Спірним під час апеляційного провадження є питання правомірності рішення суду першої інстанції про зобов`язання повторно розглянути заяву позивачки та обґрунтованості відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого ветерана війни) та зобов`язання видати відповідне посвідчення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Як убачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № Р(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Поняття дискреції міститься в пункті 1.6 Методологи проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 №1380/5. Так, дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може і ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавча встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу і верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

В даному випадку відповідач УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради не надавши позивачу статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни діяв не у спосіб передбачений законом.

При цьому суд першої інстанції надав аналіз наявності підстав для надання позивачу статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та зобов`язав відповідача прийняти рішення про призначення пільгової пенсії.

Згідно ч.1 ст.3 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку судом першої інстанції правильно обрано спосіб захисту, який є можливим за встановлених обставин для відновлення порушеного права про надання позивачу статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, з прийняттям відповідного обґрунтованого рішення, з вирішенням всіх питань.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 р. у справ № 1240/2319/18 -залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 р. у справі № 1240/2319/18 залишити без змін.

Повне судове рішення складено та підписано 04 грудня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

А.А.Блохін