Справа № 819/180/18
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/180/18

23 листопада 2018 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Риндюк В.Т.

представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

представника відповідача Тернопільської міської ради Михальчук О.Ю., довіреність від 20.12.2017 №2798/01

свідка ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради про визнання протиправним та нечинним пункту 4 рішення Тернопільської міської ради від 24.03.2017 №7/14/61, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2018 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради про визнання протиправним та нечинним пункту 4 рішення Тернопільської міської ради від 24.03.2017 №7/14/61.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.03.2017 Тернопільською міською радою прийнято рішення №7/14/61 "Про затвердження містобудівної документації "м. Тернопіль. Внесення змін до Генерального плану міста" та внесення змін до генерального плану міста, затвердженого рішенням міської ради від 10.08.2010 року №5/37/11". Згідно пункту 1 рішення №7/14/61 затверджено містобудівну документацію "м. Тернопіль. Внесення змін до Генерального плану міста". Пунктом 2 вказаного рішення внесено зміни до генерального плану міста затвердженого рішенням міської ради від 10.08.2010 року №5/37/11 "Про затвердження Генерального плану м. Тернопіль" згідно з містобудівною документацією, затвердженою пунктом 1 цього рішення. В пункті 4 даного рішення зазначено: "Виконавчому комітету міської ради та відповідним структурним підрозділам міської ради невідкладно розпочати роботу по внесенню дострокових змін до Генерального плану міста Тернополя в порядку, визначеному пунктом 9 статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" згідно матеріалів, що додаються.

Вказаний пункт спірного рішення, на думку позивача, порушує його права як члена територіальної громади та жителя бульвару С. Петлюри м. Тернополя, а саме на безпечні та комфортні умови проживання, на повноцінне життєве середовище і умови життєдіяльності, використання рекреаційної зони (бульвару) за призначенням передбаченим законодавством (у тому числі для повсякденного відпочинку), що стало причиною звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 26.02.2018 о 10:30 год. Також ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.01.2018 призначено судове засідання з розгляду заяви про забезпечення позову на 01.02.2018 о 10:30 год., оскільки 30.01.2018 представником позивача через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано заяву про забезпечення позову в даній адміністративній справі № 819/180/18 шляхом заборони Тернопільській міській раді, депутатам та іншим особам включати до порядку денного чергової та наступних сесій Тернопільської міської ради питання щодо внесення дострокових змін до Генерального плану м. Тернополя, затвердженого рішенням Тернопільської міської ради від 10.08.2010 №5/37/11 та заборони розгляду цього питання на сесії Тернопільської міської ради до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили.

01.02.2018 ухвалою суду з питань забезпечення адміністративного позову, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2018, у задоволенні заяви про забезпечення позову в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради про визнання протиправними та нечинними окремих положень рішення шляхом заборони Тернопільській міській раді, депутатам та іншим особам включати до порядку денного чергової та наступних сесій Тернопільської міської ради питання щодо внесення дострокових змін до Генерального плану м. Тернополя, затвердженого рішенням Тернопільської міської ради від 10.08.2010 №5/37/11 та заборони розгляду цього питання на сесії Тернопільської міської ради до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили - відмовлено.

26.02.2018 за результатами підготовчого засідання ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради про визнання протиправним та нечинним пункту 4 рішення Тернопільської міської ради від 24.03.2017 № 7/14/61 залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.05.2018 вищевказану ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.02.2018 скасовано, а справу за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради про визнання протиправним рішення направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказана адміністративна справа надійшла до Тернопільського окружного адміністративного суду 24.05.2018 та 29.05.2018 ухвалою суду призначено підготовче засідання на 27.06.2018.

На виконання вимог статей 159-165 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) від представника відповідача через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду 25.06.2018 поступив відзив (арк.спр.88-90)

У підготовче судове засідання призначене на 27.06.2018 з'явилися представники обох сторін, під час даного засідання представником позивача заявлено клопотання про відкладення підготовчого судового засідання, на що представник відповідача не заперечувала.

16.07.2018 відповідно до вимог статей 159, 163 КАС України представником позивача подано відповідь на відзив (арк.спр.109-110).

Підготовче судове засідання, яке призначене на 23.07.2018 відкладене на 27.08.2018, у зв'язку із подачею 10.07.2018 до канцелярії суду відповідачем клопотання, про відкладення розгляду справи. 27.08.2018 підготовче судове засідання закінчено та призначено справу до судового розгляду на 25.09.2018. У судовому засіданні, яке відбулося 25.09.2018 оголошено перерву до 25.10.2018 для виклику позивача. Судове засідання 25.10.2018 відкладено, у зв'язку із перебуванням головуючої по справі судді у відпустці на 09.11.2018. У судовому засідання яке відбулося 09.11.2018 представником відповідача заявлено клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_5, для дачі показань по справі, представник позивача щодо заявленого клопотання заперечував. Однак у даному судовому засіданні було оголошено перерву для повторного виклику позивача, до 15.11.2018. У судовому засіданні 15.11.2018 оголошено перерву до 23.11.2018 для витребування додаткових документів.

Позивач ОСОБА_2, явка якого визнавалася судом обов'язковою, з'явившись у судове засідання 15.11.2018, дав пояснення щодо заявлених позовних вимог, позов підтримав повністю та просив задовольнити.

У судовому засіданні 23.11.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив від 16.07.2018 (арк.спр.109-110) та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, свою позицію виклала у відзиві на позовну заяву від 25.06.2018 (арк.спр.88-90). Зокрема, зазначивши, що позивачем не наведено ґрунтовних пояснень в чому полягає порушення безпосередньо його законних інтересів при прийнятті Тернопільською міською радою пункту 4 рішення №7/14/61 від 24.03.2017.

Допитом свідка, ОСОБА_5, яке відбулося 09.11.2018 зазначено, що Генеральний план міста розробляється Науково - дослідним інститутом, який має відповідні документи, сертифікації. При узагальненні документації подаються розрахунки по всьому місту, щодо озеленення, парків, садків. Показники по озелененню беруться по мікрорайонах і в цілому по місту з розрахунком по кількості населення. Що стосується міста Тернополя, то норма озеленення дотримана, як по всьому місту, так і по мікрорайонах.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

24.03.2017 Тернопільською міською радою прийнято рішення №7/14/61 "Про затвердження містобудівної документації "м. Тернопіль. Внесення змін до Генерального плану міста" та внесення змін до генерального плану міста, затвердженого рішенням міської ради від 10.08.2010 року №5/37/11".

Пунктом 4 рішення №7/14/61, який оскаржується в даній справі, зазначено: "Виконавчому комітету міської ради та відповідним структурним підрозділам міської ради невідкладно розпочати роботу по внесенню дострокових змін до Генерального плану міста Тернополя в порядку, визначеному пунктом 9 статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Позивач вважає, що зазначений вище пункт є протиправним та нечинним з огляду на те, що в частині дев'ятій статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зазначено, що зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше ніж один раз на п'ять років, а як вбачається з оскаржуваного рішення Тернопільської міської ради зміни до Генерального плану міста були прийняті 24.03.2018, і в цей же час пунктом 4 рішення №7/14/61, виконавчому комітету міської ради доручено розпочати роботу по внесенню наступних змін до генерального плану.

Також, позивачем вказано на порушення процедури при прийняті рішення, оскільки, відповідно до частини дев'ятої статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" питання про дострокове внесення змін до генерального плану населеного пункту може порушуватися за результатами містобудівного моніторингу перед відповідною сільською, селищною, міською радою відповідною місцевою державною адміністрацією. Так як, Тернопіль є містом обласного значення, то на його територію поширюється юрисдикція Тернопільської обласної державної адміністрації, однак, Тернопільська обласна державна адміністрація не подавала пропозиції про внесення змін до генерального плану міста Тернополя.

Разом з тим, позивачем зазначено про порушення прав членів територіальної громади та жителів бульвару С. Петлюри, та його в тому числі, на безпечні та комфортні умови проживання, на повноцінне життєве середовище і умови життєдіяльності, використання рекреаційної зони за призначенням, оскільки вказані зміни до генерального плану міста Тернополя не відповідають інтересам територіальних громад. Так, згідно генплану затвердженого рішенням №7/14/61 бульвар С. Петлюри належить до зелених насаджень загального користування, а згідно плану зонування затвердженого рішенням №7/14/62 до рекреаційної зони озеленених територій загального користування.

Станом на момент розгляду справи пункт 4 рішення №7/14/61 Тернопільської міської ради від 24.03.2017 виконаний.

20.04.2018 Тернопільською міською радою прийнято рішення №7/24/35, яким затверджено містобудівну документацію "м. Тернопіль. Внесення дострокових змін до генерального плану міста" та внесено дострокові зміни до генерального плану міста Тернополя, затвердженого рішенням міської ради від 10.08.2010 року №5/37/11 "Про затвердження генерального плану м. Тернополя".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини третьої статті 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

У відповідності до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

В частині першій статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

У відповідності до частини першої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно пункту 42 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Згідно частини шостої статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Згідно частини першої статті 16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

У відповідності до частини першої статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

В частині дев'ятій статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зазначено, що міни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п'ять років. Такі зміни вносяться органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду та розгляду в суді. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

При цьому, як зазначив Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Вирішуючи спір, суд перш за все повинен пересвідчитись у наявності у особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

При цьому, слід відмітити, що звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку про те, що оскільки рішення Тернопільської міської ради само по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на права та обов'язки, то не виникає і передумови для здійснення захисту права або законного інтересу, шляхом визнання протиправним та скасування пункту 4 спірного рішення Тернопільської міської ради від 24.03.2017 №7/14/61, а отже позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Тернопільської міської ради (місцезнаходження: вул. Листопадова 5, м. Тернопіль, 46001, ) про визнання протиправним та нечинним пункту 4 рішення Тернопільської міської ради від 24.03.2017 №7/14/61 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.