Справа № 825/2001/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2001/18 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство виробничо-торгова фірма «Сіверянка», про зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2018, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просить зобов'язати зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 19.03.1984 по 04.01.1994 та призначити пенсію з 07.02.2018 на пільгових умовах за списком № 2 згідно п. «б» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_3 до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 19.03.1984 по 01.08.1992.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, в частині відмови в зарахуванні до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 02.08.1992 по 04.01.1994 та призначити пенсію з 07.02.2018 на пільгових умовах за списком № 2 згідно п. «б» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", позивач подала апеляційну скаргу.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов'язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з'ясування фактичних обставин, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, відзив на апеляційну скаргу, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 07.02.2018 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 2 згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із врахуванням уточнюючої довідки від 22.01.2018 № 01.

Відповідач листом від 29.03.2018 № 7422/06 відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114, пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з відсутністю пільгової довідки, яка відповідає вимогам чинного законодавства та необхідного пенсійного віку на день подання заяви.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальник безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» : жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Відповідно до ст. 100 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637), відповідно до п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно абз. 1, 2, 4 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як було зазначено раніше, в силу приписів п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов'язкових умов у сукупності:

- зайняття повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;

- атестація робочих місць;

- досягнення чоловіками 55 років і при стажі роботи не менше 26 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; досягнення жінками 50 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах, а до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Так, відповідно до пункту 3 затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, до такої категорії працівників віднесені, серед іншого, робітники та інженерно-технічні робітники, безпосередньо зайняті в цехах, виробництвах (на правах цехів) та окремих установках нижченаведених виробництв, зокрема, гумового та шинного в цехах, ділянках: каландрових, збірних, рукавних, транспортерних стрічок та приводних ременів, автокамерних та шинних, формової та неформової техніки (за виключенням обробки гумових формових та неформових деталей), гумового взуття (за виключенням ділянок сортування та упаковки), закройно-намазочних, маканних виробів, ебоніту та виробів з нього, повітроплавного та інженерного майна, губчатих виробів, засобів хімічного захисту, прогумованих тканин, гумування закритих ємностей та хімічної апаратури, валів та інших виробів; регенерата (за виключенням ділянок старої гуми та підготовчих цехів); гутаперчі (розділ ХІ «Хімічне виробництво», підрозділ 1 «Основне виробництво», п.4).

Відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, до такої категорії працівників відносяться робітники, зайняті у виготовленні засобів хімічного захисту (розділ ХХ. Легка промисловість 2211000а-17541).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту копії трудової книжки від 06.09.1982 серії НОМЕР_1, ОСОБА_3 працювала за такими спеціальностями:

- 19.03.1984 - швачка-мотористка 3-го розряду зі шкідливими умовами праці;

- 01.09.1988 - 3-й розряд швачки;

- 04.10.1994 - швачка 3 розряду цеху № 3;

- 15.02.1999-28.07.2006 - 4 розряд швачки.

Відповідно до довідки ПАТ ВТФ «Сіверянка» від 22.01.2018 № 01 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ОСОБА_3 працювала повний робочий день на Чернігівській фабриці гумотехнічних виробів і за період з 19.03.1984 по 31.12.1991 виконувала роботи безпосередньо у виробництві засобів хімічного захисту за професією, посадою швачка-мотористка 3 розряду, яка передбачена Списком № 2 розділу 11 підрозділу 1 пункту 4 постанови Ради Міністрів України СРСР від 22.08.1956 № 1173.

Таким чином, за період з 19.03.1984 по 31.12.1991 підтверджується робота позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а тому відповідний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що не заперечується Чернігівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України.

Щодо спірного періоду роботи позивача з 01.08.1992 - 04.01.1994, то колегія суддів вважає, що його не може бути зараховано до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах зважаючи на наступне.

Апелянт, всупереч п.3 Порядку № 637, не надала належного підтвердження шкідливості умов її праці за її трудовий період з 01.08.1992 - 04.01.1994 (відповідні відомості в трудовій книжці, виписка, витяг із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці, карта умов праці тощо).

Посилання апелянта на відсутність в трудовій книжці інформації що позивач працює в нормальних умовах праці не свідчить автоматично про працю останньої в шкідливих умовах праці.

Відповідно до наказу від 28.07.1992 № 133 «Про втрату права на пільгову пенсію за роботу в шкідливих умовах» по Чернігівській швейній фабриці «Сіверянка» з 01.08.1992 втрачено право на отримання пільгової державної пенсії по наступних професіях: п.1 пп. 1.1 розкрійно-підготовчий цех: а) робітники - швачка; пп. 1.2. швацький цех № 1: а) робітники-швачка; пп. 1.3. швацька ділянка по виготовленню швацьких виробів: а) робітники - швачка.

За результатами проведеної у 1993 році атестації робочих місць за умовами праці наказом Чернігівської швейної фабрики «Сіверянка» від 23.12.1993 №168 затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням, згідно Спискам № 1, № 2.

Відповідно до листа Державної експертизи умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації від 05.06.2001 № 306/13 експертизою матеріалів атестації робочих місць, наданих ЗАТ «Сіверянка», встановлено, що первинна атестація робочих місць проведена відповідно з вимогами нормативних документів по цьому питанню, за її результатами видано наказ від 23.12.1993 № 168, яким підтверджено право на пенсію за Списком № 2 працівникам підрозділів, які вказані в переліку професій вищевказаного наказу про результати атестації.

Умови праці, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 для професій, приведених в наказі № 168, працівникам ЗАТ «Сіверянка» підтверджено на термін до 23.12.1998.

Однак, згідно додатку до наказу Чернігівської швейної фабрики «Сіверянка» від 23.12.1993 №168 «Перелік робочих місць, виробництв, професій та посад, працівникам яких підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення» до Списку № 2 не віднесено посаду швачки, яку у цей період обіймала позивач.

З огляду на встановлені обставини, період роботи позивача з 01.08.1992 - 04.01.1994 не може бути зарахованим до її пільгового стажу у зв'язку з непідтвердженням шкідливості умов її праці в цей період.

Стаж роботи позивача із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 складає більше 8 років, вона має право на призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 2 роки, тобто по досягненню нею 56-річного віку.

На час звернення ОСОБА_3 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України вона досягла віку 54 роки, що свідчить про недосягнення віку, з якого може бути призначено пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 із зменшенням пенсійного віку. Отже, у відповідача були відсутні підстави для призначення позивачу пільгової пенсії за Списком № 2 за заявою позивача, оскільки остання на момент звернення не досягла 56-річного віку.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують та доказів в їх обґрунтування позивачем не надано.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство виробничо-торгова фірма «Сіверянка», про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 04.12.2018