Справа № 810/4451/17
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 грудня 2018 року № 810/4451/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Оболонського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зобов"язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач та/або ОСОБА_2.) з позовом до Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у місті Києві та просив суд внести зміни до актового запису про шлюб №382 від 08.11.1974 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, складеного Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та в графі «Національність нареченого» замість «Росіянин» вказати «Німець».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2017 року адміністративну справу №810/4451/17 за позовною заявою ОСОБА_2 до Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у місті Києві про зобов'язання вчинити певні дії передано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.03.2018 року адміністративну справу №810/4451/17 прийнято до провадження судді Бояринцевої М.А. та ухвально здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Крім того, зазначеною ухвалою зобов'язано відповідача подати до суду відзив на позовну заяву відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 20 календарних днів з дня отримання відповідної ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 листопада 1974 року у відділі ЗАГС м. Орджонікідзе Дніпропетровської області ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 про що внесено актовий запис №382. В актовому записі вказана національність нареченого ОСОБА_2 «росіянин». Однак позивачу відомо, що його мати ОСОБА_4 мала дівоче прізвище ОСОБА_5. Архівною довідкою, виданою Державним архівом Запорізької області від 24 жовтня 2006 року підтверджується, що мати мала національність «німка». Також, той факт, що дідусь ОСОБА_5 мав національність «німець» підтверджується копією архівної довідки від 27 травня 2005 року, виданої Центральним архівом Міністерства оборони Російської Федерації. Отже, архівними документами підтверджується той факт, що мати та дідусь позивача мали національність «німець» і «німка» відповідно. Однак мати позивача вимушена була приховувати свою національність, оскільки це могло привести до репресії родини. Потреба приховувати своє походження відпала, а тому як передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» позивач має намір відновити свою дійсну національність.

Станом на час вирішення спору по суті від Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві відзиву на позовну заяву не надійшло.

З огляду на вказані обставини справа вирішується на підставі наявних в ній документів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Свідоцтвом про народження від 11 листопада 1949 року, НОМЕР_2, підтверджується, що ОСОБА_2 народився у республіці ЛТСР В розділі «Батьки» зазначено батько ОСОБА_6 національність «руський» та мати ОСОБА_4 національність «українка».

08 листопада 1974 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 у відділі ЗАГС м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, про що Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внесено актовий запис про шлюб №382.

Посвідкою про народження серії УИ № 393081 від 13 березня 1946 року підтверджено, що матір ОСОБА_2 - ОСОБА_4 мала дівоче прізвище ОСОБА_5. В розділі «Батьки» зазначено батько ОСОБА_5 та мати ОСОБА_7.

Згідно архівної довідки від 24.10.2006 № Н-50, виданої Державним архівом Запорізької області, ОСОБА_8, 1929 року народження, національність - німка, місце проживання до евакуації - с. Вассерау Михайлівського району Запорізької області. У Німеччині перебувала в м. Фрейхауз з 19 липня 1944 року.

Факт, що матір позивача мала національність «німка» також підтверджується національністю дідуся позивача - ОСОБА_5 згідно з довідкою міського відділу реєстрації актів цивільного стану № 562/3.28 від 30 квітня 2004 року, в якій зазначено, що 31 грудня 1928 року в міськвідділі реєстрації актів стану Житомирського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб громадянина ОСОБА_5, національність «німець», та ОСОБА_9, національність «українка».

В архівній довідці від 27 травня 2005 року за №11/158850, виданої Центральним архівом Міністерства оборони Російської Федерації зазначено, що ОСОБА_5 за національністю - німець.

20 січня 2017 року позивач звернувся до Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про внесення змін до актового запису про шлюб №382 від 08.11.1974 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, складеного Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та в графі «Національність нареченого» замість «Росіянин» вказати «Німець».

19.07.2017 року відповідачем складено висновок №07 про внесення змін до актового запису цивільного стану, яким відмолено у внесенні змін до актового запису про шлюб №382 від 08.11.1974 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, складеного Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та в графі «Національність нареченого» замість «Росіянин» вказати «Німець».

Вирішуючи спір по суті суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відносини, пов'язані з діяльністю органів державної реєстрації актів цивільного стану проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням регулюються Законом України №2398-VI від 01.07.2010 року «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон №2398-VI).

Пунктом 2 частини першої статті 4 Закону №2398-VI встановлено, що органами державної реєстрації актів цивільного стану є відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону №2398-VI відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Органи державної реєстрації актів цивільного стану, в контексті приписів частини 4 статті 6 Закону №2398-VI, видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України (ч. 5 ст. 9 Закону №2398-VI).

Поряд з цим, приписами частини 1 статті 22 Закону №2398-VI встановлено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно частини 2 статті 22 Закону №2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

В той же час, заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану (ч. 3 ст. 22 Закону №2398-VI).

При цьому, відповідно до частини 4 статті 22 Закону №2398-VI зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 6 статті 22 Закону №2398-VI визначено, що після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за №96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила).

У відповідності до пункту 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно пункту 1.5 розділу І Правил заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами.

Працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, звіряє відомості, зазначені заявником у заяві, з паспортом або паспортним документом. Суперечливі дані в документах письмово пояснюються заявником. Документи, які мають необумовлені виправлення, підчистки або викликають сумніви щодо їх достовірності, перевіряються особливо ретельно та у разі потреби направляються для проведення їх експертизи до судово-експертної установи Міністерства юстиції України (за рахунок заявника).

Пункт 1.7 розділу І Правил визначає, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Згідно з пунктом 2.6 розділу ІІ Правил разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Положеннями пункту 2.12 розділу ІІ Правил визначено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Підпунктом 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України (пп. 2.12.12 п. 2.13 розділу ІІ Правил).

Згідно з підпунктом 2.16.7 пункту 2.16 зазначених Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України від 25 червня 1992 року №2494-XII «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Крім того, як слідує з приписів частини 2 статті 300 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної та мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Також, слід звернути увагу й на те, що право на належність особи до певної національності або національної меншини, зокрема захищається і Міжнародною Рамковою Конвенцією Про захист національних меншин від 01 лютого 1995р. (ратифікована Україною 09 грудня 1997р., чинна з 01 травня 1998р.), зі змісту статті 3 якої слідує, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року "Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено, то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 1 ст. 77 КАС України)

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, то судові витрати слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72, 77, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (04205, м. Київ, проспект Оболонський, б. 28в, ) задовольнити.

2. Внести зміни до актового запису про шлюб №382 від 08.11.1974 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, складеного Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та в графі «Національність нареченого» замість «росіянин» вказати «німець».

3. Судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. присудити на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у місті Києві (04205, м. Київ, проспект Оболонський, б. 28в, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева