Справа № 826/8829/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 листопада 2018 року № 826/8829/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.05.2017 року №, №

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.05.2017 року №, №, присудження судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновок податкового органу про порушення, ним позивачем, норм п. 176.1 ст 176, пп 170.2.2 п. 170.2 ст 170 Податкового кодексу України викладений в акті від 09.02.2017 року №439/26-51-13-06/НОМЕР_1 є необґрунтованим.

Ухвалою суду від 14.07.2017 року відкрито провадження та справу призначено до вирішення в судовому засіданні на 26.09.2017 року, в якому оголошено перерву для виклику свідка.

Відповідно до журналу судового засідання від 21.11.2017 року судом за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року) ухвалено про вирішення справи порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов наступних висновків.

Обставини встановлені судом.

Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, за результатом якої складено акт від 09.02.2017 року №439/26-51-13-06/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем п. 176.1 ст 176, пп 170.2.2 п. 170.2 ст 170 Податкового кодексу України та завищення витрат на придбання інвестиційного доходу в сумі 4 499 999,99 грн, які документально не підтверджені, що призвело до заниження оподаткованого доходу з податку на доходи фізичних осіб у сумі 4 499 999,99 грн. та заниження податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у сумі 900 000 грн. та п. 168.1.1 п. 168.1 ст 168 Податкового кодексу України, що призвело до не нарахування, неутримання та неперерахування військового збору за 2015 рік у сумі 67 500 грн.

На підставі акту відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 15.05.2017 року

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 1 083 333,34 грн. 9за основним платежем 866 666,67 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 216 666,67 грн.).

- №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем 81 250 грн (за основним платежем 65 000 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 16 250 грн.).

За результатом адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги без задоволення.

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб, зокрема, є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є: 163.1.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; 163.1.2. доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); 163.1.3. іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 164.3 статті 164 Податкового кодексу України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Відповідно до підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Відповідно до підпункту 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Згідно з пунктом 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані: б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку; в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим. На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З системного аналізу вищевикладеного вбачається, що у платника податків виникає обов'язок щодо подання декларації про майновий стан і доходи у випадку проведення операцій з цінними паперами, незалежно від отримання/не отримання інвестиційного доходу. Крім того, платник податку (фізична особа) зобов'язаний сплачувати податок із позитивного значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 Кодексу), тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до п.п. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Отже, отримання фізичною особою доходу, зокрема у вигляді вказаного додаткового блага, обумовлює виникнення в неї обов'язку зі сплати військового збору з такої суми.

З матеріалів справи вбачається, що 13.05.2013 року між позивачем та громадянином ОСОБА_2 укладено попередній договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТВА Групп», відповідно до якого ОСОБА_2 зобов'язується до 01.01.2013 року укласти основний договір купівлі-продажу частки в розмірі 25% статутного капіталу товариства, яка дорівнює 166 666,65 грн.

Відповідно до копії розписки про отримання коштів від 13.05.2013 року ОСОБА_2 отримав від позивача кошти в сумі 166 666,65 грн.

В подальшому, 20.05.2013 року між позивачем та громадянином ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу в статутному капіталі ТОВ «ТВА Групп», відповідно до якого позивачем придбано частку в розмірі 25% статутного капіталу товариства, яка дорівнює 166 666,65 грн.

Згідно рішення загальних зборів ТОВ «ТВА Групп» від 20.05.2013 року затверджено новий склад учасників ТОВ «ТВА Групп» та перерозподіл між учасниками товариства статутного капіталу, відповідно до якого частка позивача у статутному капіталі товариства стала 25% та становила 4 500 000 грн.

Відповідно до квитанцій від 13.08.2015 року №3558 позивачем внесені кошти в сумі 2 518 750 грн, від 15.08.2013 року №4140 позивачем внесені кошти в сумі 1 814 583,34 грн., з призначенням платежу «поповнення статутного фонду від ОСОБА_1». Також, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №1002 від 12.11.2013 року позивачем внесено до каси товариства 0,01 грн.на поповнення статутного капіталу.

Згідно довідки ТОВ «ТВА Групп» позивачем внесено до статутного капіталу товариства кошти на загальну суму 4 500 000 грн.

В подальшому, 05.08.2015 року позивачем укладено договір з компанією Ломграф Лімітед, відповідно до якого позивачем продано частку в статутному капіталі ТОВ «ТВА Групп» за ціною 4 500 000 грн.

Рішенням загальних зборів ТОВ «ТВА Групп» від 05.08.2015 року затверджено нову редакцію статуту товариства з новим складом учасників.

Відповідно до ч. 1 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Таким чином, згідно з нормами чинного законодавства, розписка є документом, що засвідчує виконання покупцем взятого на себе обов'язку з оплати цінних паперів за договором купівлі-продажу, який укладений між фізичними особами.

Отже, при визначенні об'єкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб з операцій із зворотного викупу інвестиційного активу його емітентом вважається інвестиційний прибуток, при визначенні якого враховуються витрати, підтверджені документами первинного обліку, пов'язані з придбанням такого інвестиційного активу, до яких, зокрема, але не виключно, відносяться: договір, приходний касовий ордер, касовий чек, розрахункова квитанція тощо.

Правовий висновок, що розписка є належним свідченням оплати за договором купівлі-продажу цінних паперів, а податок на доходи фізичних осіб має нараховуватись на різницю між доходом, отриманим від продажу інвестиційного активу та витратами, понесеними на його придбання, викладений також Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 28.01.2015 К/800/31819/14, від 29.09.2016 К/800/7272/16.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він був учасником ТОВ «ТВА Групп», позивач також був учасником названого товариства. Загальними зборами ТОВ «ТВА Групп» було прийнято рішення про збільшення розміру статутного фонду названого товариства. Свідок повідомив, що він вносив від імені позивача його кошти до статутного фонду ТОВ «ТВА Групп», позивач також вносив декілька раз кошти до статутного фонду названого товариства, що підтверджується відповідними квитанціями.

Отже, наданими позивачем суду документами, зокрема, копіями договорів купівлі продажу цінних паперів, розписки, квитанцій, квитанції до прибуткового касового ордеру згідно з якими сторонами було здійснено купівлю-продаж цінних паперів, у повній мірі підтверджуються обставини понесення позивачем витрат з придбання цінних паперів.

Щодо доводів податкового органу про ненадання до перевірки документів, що підтверджують понесення позивачем витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до п 44.6. ст. 44 ПК України, відповідно до якого, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

З системного аналізу викладеного вбачається, що наведена норма Податкового кодексу України лише визначає статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, та порядок використання цих документів податковим органом у разі їх подання платником до прийняття рішення. Однак, ця норма Податкового кодексу України жодним чином не обмежує право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки (крім випадків, коли законом прямо передбачено необхідність подання конкретних документів під час перевірки).

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 12 липня 2016 року К/800/10556/16.

Отже, витрати позивача на придбання цінних паперів становлять 4 500 000 грн., дохід позивача отриманий від реалізації таких цінних паперів становить 4 500 000 грн., а відтак позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами становить 0 грн.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними доводи відповідача про порушення позивачем п. 176.1 ст 176, пп 170.2.2 п. 170.2 ст 170 Податкового кодексу України та завищення витрат на придбання інвестиційного доходу в сумі 4 499 999,99 грн, що вказує на протиправність податкових повідомлень-рішень від 15.05.2017 року №, № та є підставою для їх скасування.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог та згідно з вимогами статті 139 КАС України судові витрати позивача підлягають стягненню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України суд,

В И Р І Ш И В:

1. Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул Шолуденка, 33/19, код ЄДР 39439980) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.05.2017 року №, №.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.05.2017 року №, №.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул Шолуденка, 33/19, код ЄДР 39439980) судовий збір в сумі 8 812,50 грн. (вісім тисяч вісімсот дванадцять грн п'ятдесят коп).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда