Справа № 200/11621/18-а
Суддя: Логойда Т. В.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2018 р. Справа№200/11621/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, зокрема, що з 15.10.2017 року йому призначено пенсію за віком.

З відповідей Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 24.07.2018 року № 1618/34-08/04 та від 03.08.2018 року №ВЕБ-05715-Ф-С-18-016892 дізнався, що до страхового стажу йому не зараховано період служби в органах внутрішніх справ з 15.01.1978 року по 27.02.1983 року у зв'язку з тим, що в ній в номері наказу про звільнення є виправлення, при цьому уточнюючу довідку не надано, про що Управлінням прийнято рішення від 16.04.2018 року №7225.

Між тим, в трудовій книжці жодного виправлення не існує, а тому уточнююча довідка не потрібна.

Крім того, до страхового стажу та заробітної плати не зараховано період роботи з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року незважаючи на те, що 26.12.2017 року підприємство ПрАТ «ММК ім.Ілліча», де позивач працював протягом цього періоду, надав відповідачу документи для відкоригування персоніфікованих даних у індивідуальних відомостях про застраховану особу для приведення їх у відповідність, тобто підприємство усунуло помилку в індивідуальних відомостях про застраховану особу, яка виникла не з вини позивача, а з вини відповідача та підприємства, які з невідомих причин не внесли відомості до персоніфікованих даних позивача, незважаючи на те, що щомісяця з його заробітної плати відраховувались страхові внески до Пенсійного фонду.

Вважаючи свої пенсійні права порушеними просив:

- визнати протиправними дії Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови у включені до страхового стажу позивача періоду роботи з 15.01.1978 року по 27.02.1983 року і до страхового стажу та заробітної плати період роботи з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року;

- зобов'язати Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області перерахувати ОСОБА_1 пенсію з включенням до страхового стажу позивача періоду роботи з 15.01.1978 року по 27.02.1983 року та до страхового стажу та заробітної плати період роботи з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року починаючи з 15.10.2017 року (з дня призначення пенсії) з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що при вирішенні питання про призначення пенсії рішенням Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16.04.2018 року №7225 позивачу призначено пенсію, однак відмовлено в зарахуванні до стажу роботи періоду служби в органах внутрішніх справ з 15.01.1978 року по 27.02.1983 року у зв'язку з тим, що в номері наказу про звільнення є виправлення, а довідку, що підтверджує стаж, надано не було. Спірний період з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року включений до страхового стажу, що підтверджується розрахунком стажу та індивідуальними відомостями про застраховану особу, які знаходяться в матеріалах пенсійної справи. Доходи (заробітна плата), одержані позивачем за період з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року, включені до розрахунку його пенсії. Просив в задоволенні позову відмовити.

Суд неодноразово витребовував у відповідача докази (ухвали від 02 листопада 2018 року та від 26 листопада 2018 року), зокрема докази того, що доходи (заробітна плата), одержані позивачем за період з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року, включені до розрахунку його пенсії з дня призначення пенсії (доказами, що містяться у справі, підтверджувалося протилежне).

На виконання ухвал суду відповідач подав письмові пояснення, в яких зазначав, що врахування доходів, одержаних позивачем за період з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року, до розрахунку пенсії неможливий у зв'язку з тим, що в індивідуальних відомостях позивача за 2000-2002 роки станом на дату подання заяви були відсутні відомості щодо сплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. З часу врегулювання останнього питання до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області було направлено службову записку від 16.04.2018 року№11056/03 щодо коригування даних по особовому рахунку позивача, проте відповіді станом на 29.11.2018 року не надходило. Період з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року відповідачем буде добровільно врахований до заробітної плати після проведення коригування з моменту призначення пенсії.

Судом встановлено, що 20.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (правонаступником якого на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2017 року № 821 є Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області від 16.04.2018 року №7225 позивачу призначено пенсію за віком.

Вказаним рішенням при призначенні пенсії не враховано період служби в органах внутрішніх справ з 15.01.1978 року по 27.02.1983 року у зв'язку з тим, що в трудовій книжці в номері наказу про звільнення є виправлення, при цьому довідку, що підтверджує стаж, надано не було.

Вказане рішення позивач не отримував.

На звернення позивача щодо обчислення пенсії Маріупольським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області надано відповіді від 24.07.2018 року № 1618/34-08/04 та від 03.08.2018 року №ВЕБ-05715-Ф-С-18-016892, в яких зазначалося, зокрема, що його страховий стаж враховано по 30.11.2017 року і він складає 36 років 8 місяців 12 днів; заробітна плата для обчислення пенсії, врахована відповідно до даних персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 30.11.2017 року і становить 6975,51 грн. (3764,40 грн. - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії * 1,85302 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації).

Також повідомлялося, що при вирішенні питання про призначення пенсії прийнято рішення від 16.04.2018 року №7225, яким до загального стажу не зараховано період служби в органах внутрішніх справ з 15.01.1978 року по 27.02.1983 року у зв'язку з тим, що в номері наказу про звільнення є виправлення, а довідку, що підтверджує стаж, надано не було.

Судом досліджено оригінал трудової книжки позивача та встановлено, що в ній містяться наступні записи:

15.01.1978 року - позивач прийнятий на службу в органи внутрішніх справ (наказ від 15.01.1978 року №26);

27.02.1983 року - звільнений зі служби в органах внутрішніх справ (наказ від 01.03.1983 року №31).

Трудова книжка щодо вказаного періоду виправлень не містить.

Судом також встановлено, що при призначенні позивачу пенсії відповідач не врахував до заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, заробітну плату, яку позивач отримав протягом періоду роботи з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року в ПрАТ «ММК ім.Ілліча», що підтверджується витягом з електронної пенсійної справи позивача, де за вказаний період в показниках заробітної плати стоять нулі.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» до страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (до 01.01.2001 року), а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Орган Пенсійного фонду України не зарахував спірний період - період служби в органах внутрішніх справ з 15.01.1978 року по 27.02.1983 року у зв'язку з тим, що в трудовій книжці в номері наказу про звільнення є виправлення, при цьому довідку, що підтверджує стаж, надано не було.

З самої назви та безпосередньо з п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає лише при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Судом досліджено оригінал трудової книжки позивача та встановлено, що в ній чітко зазначені відомості щодо роботи позивача у спірний період, містяться посилання на накази про прийняття на службу і про звільнення зі служби.

Записи в трудовій книжці щодо спірного періоду вчинені з урахуванням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників що затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року № 58.

Трудова книжка щодо вказаного періоду виправлень не містить, як помилково зазначав відповідач.

У зв'язку з наведеним орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував вказаний період до трудового стажу, посилаючись на наведені ним обставини та відсутність уточнюючої довідки.

З огляду на наведене з метою ефективного захисту порушених прав позивача позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню іншим шляхом - шляхом визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, яке і створює правові наслідки, в частині не врахування при призначенні пенсії періоду його служби в органах внутрішніх справ з 15.01.1978 року по 27.02.1983 року із зобов'язанням відповідача зарахувати вказаний період до страхового стажу позивача та провести перерахунок його пенсії з дня призначення пенсії (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Посилання позивача на те, що Орган Пенсійного фонду України не зарахував до страхового стажу період роботи з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року, спростовано відомостями з його пенсійної справи, згідно з якими період 01.07.2000 року по 31.12.2003 року (який включає спірний період), зараховано до страхового стажу.

З огляду на наведене позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог в частині зарахування/не зарахування до заробітної плати періоду роботи з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року.

Фактично позивач не погоджувався з тим, що відповідач при призначенні пенсії не врахував до заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, заробітну плату, яку позивач отримав у вказаний період.

Вказані обставини підтверджується дослідженими судом доказами та не заперечуються відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначає порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Спірний період з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року, як вже зазначалося, до страхового стажу зарахований.

Згідно з п. 6 Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, що затверджено постановою правління Пенсійного фонду України 18.06.2014 року № 10-1, інформація з Реєстру застрахованих осіб формується та надається за такими формами, як зокрема індивідуальні відомості про застраховану особу - згідно з додатками 3 - 5 до цього Положення.

У разі відсутності в Реєстрі застрахованих осіб інформації про застраховану особу за визначеними параметрами формується та надається довідка про відсутність індивідуальних відомостей про особу за формою згідно з додатком 15 до цього Положення.

Довідка про відсутність індивідуальних відомостей про особу в Реєстрі застрахованих осіб суб'єктом владних повноважень не формувалася і до суду не подавалася.

Позивач посилався на те, що 26.12.2017 року підприємство ПрАТ «ММК ім.Ілліча», де він працював протягом періоду з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року, надав відповідачу документи для відкоригування помилково наданої інформації, а саме внесення відповідних відомостей до персоніфікованих даних про застраховану особу - позивача, оскільки з його заробітної плати за спірний період сплачені страхові внески.

Відповідач не заперечував проти того, що такі обставини мали місце, і в письмових поясненнях посилався на внутрішні причини, які спричинили неврахування заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року при призначенні пенсії і на те, що вказаний період відповідачем буде добровільно врахований до заробітної плати після проведення коригування з моменту призначення пенсії.

Разом з тим внутрішні причини державного органу не можуть бути підставою для порушення пенсійних прав осіб, які звертаються за призначенням пенсії.

У зв'язку з наведеним порушені права позивача в цій частині підлягають відновленню шляхом визнання протиправною бездіяльність органу Пенсійного фонду України щодо не включення до заробітної плати ОСОБА_1 для обчислення пенсії при її призначенні заробітної плати, яку він отримував в період роботи та страхового стажу з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року із зобов'язанням врахувати заробітну плату за вказаний період до заробітної плати з якої обчислюється пенсія, та у зв'язку з цим провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дня призначення пенсії (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Зелінського, 27а, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області від 16.04.2018 року №7225 в частині не врахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 періоду його служби в органах внутрішніх справ з 15.01.1978 року по 27.02.1983 року.

Визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не включення до заробітної плати ОСОБА_1 для обчислення пенсії при її призначенні заробітної плати, яку він отримував в період роботи з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року.

Зобов'язати Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати період служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ з 15.01.1978 року по 27.02.1983 року до страхового стажу, врахувати заробітну плату, яку він отримував протягом періоду роботи та страхового стажу з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року, до заробітної плати з якої обчислюється пенсія, та у зв'язку з цим провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дня призначення пенсії.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Зелінського, 27а, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 469 (чотириста шістдесят дев'ять) грн. 87 (вісімдесят сім) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 30 листопада 2018 року.

Суддя Логойда Т. В.