Справа № 823/1559/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1559/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Кузьменка В.В., Кузьмишиної О.М.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Черкаси, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби в Черкаській області про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року, Управління Державної міграційної служби в Черкаській області (далі - позивач, Управління ДМС в Черкаській області) звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позов ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання незаконними дій УДМС в Черкаській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну та скасування рішення від 28.03.2018 № 50.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що з метою обміну посвідки на постійне місце проживання, в якій допущено помилку при написанні прізвища, позивач звернувся до управління ДМС в Черкаській області з відповідною заявою та отримав відмову, оформлену листом, з посиланням на п.1 ч.3 ст. 4 ЗУ «Про імміграцію».

В квітні 2018 року позивачу стало відомо про скасування його дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.1 ч.1 ст.12 ЗУ «Про імміграцію».

Відповідно до положень зазначеного закону, скасування дозволу на імміграцію можливе, серед іншого, в разі подачі заявником завідомо неправдивих відомостей, натомість позивачем до пакету документів для отримання дозволу на імміграцію, додано свідоцтво про шлюб, в якому містилася інформація про дату укладення шлюбу, тобто позивачем надано правдиві відомості. Крім того, звернула увагу, що пакет документів наданий позивачем перевірявся Черкаською РДА, Управлінням СБУ в Черкаській області та УМВС України в Черкаській області.

Також представником позивача наголошено, що органами міграційного контролю неодноразово проводилась заміна посвідки на постійне проживання позивача і такі дії вважалися законними.

На підставі зазначеного вважає дії відповідача щодо скасування дозволу на імміграцію протиправними а оскаржуване рішення вважає незаконним та таким що підлягає скасуванню.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано дії Управління ДМС в Черкаській області щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_2 протиправними.

Скасовано рішення Управління ДМС в Черкаській області про скасування ОСОБА_2 дозволу на імміграцію в Україну від 28.03.2018 № 50.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до п.13 ст.10 КАС України, суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.2 ст.313 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 04.01.2002 Виконавчим комітетом Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1, відповідно до якого між громадянином Азербайджану - ОСОБА_2 та громадянкою України - ОСОБА_5 укладено шлюб, про що зроблено запис в книзі реєстрації актів про одруження за №1.

29.08.2002 Рішенням відділу громадянства, паспортної та імміграційної роботи УМВС України в Черкаській області позивачу надано дозвіл на імміграцію в Україну на підставі перебування у шлюбі з громадянкою України - ОСОБА_5.

31.08.2002 на підставі зазначеного рішення, ВГПіС м. Черкаси позивачу видано тимчасову посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_4 терміном дії до 31.08.2004.

26.08.2004 у зв'язку із закінченням терміну дії, виданої у 2002 році посвідки, позивачу ВСГІРФО м. Черкаси видано тимчасову посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2 із з зазначенням про безстроковість її дії.

15.05.2012 ВГІРФО м. Черкаси видано позивачу посвідку на постійне проживання у зв'язку із досягненням ним 45-річного віку, серії НОМЕР_3 з терміном дії «безстроково».

05.09.2017 позивач звернувся до УДМС України в Черкаській області із заявою про обмін посвідки на постійне проживання у зв'язку з встановленням розбіжностей у записах (невідповідності внесених до посвідки записів записам в інших документах).

Відповідачем, на виконання вимог листа ДМС України від 07.06.2013 № 8- 4806/2.1-13, при розгляді матеріалів справи позивача про обмін посвідки, було перевірено законність надання дозволу на імміграцію і документування посвідкою на постійне проживання та складено Висновок про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне місце проживання в Україні, оскільки на дату звернення позивач не перебував у шлюбі з громадянкою України протягом передбаченого пунктом 1 частини 3 статті 4 ЗУ «Про імміграцію» терміну, - понад два роки, а лише три місяці. У відповідності до висновку, службові особи органу міграційної служби вважають за доцільне скасувати рішення про надання дозволу на імміграцію в зв'язку з подачею позивачем неправдивих відомостей.

28.03.2018 Управлінням ДМС в Черкаській області винесено рішення №50 про скасування дозволу на імміграцію в Україну видане громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію».

Позивач, вважаючи таке рішення незаконним, звернувся із адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також надани додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 №658 «Про утворення територіальних органів Державної міграційної служби», утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної міграційної служби за переліком згідно з додатком. Управління державної міграційної служби України в Черкаській області, згідно додатку, є територіальним органом Державної міграційної служби України.

Нормативно - правовим документом, який визначає умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства є Закон України «Про імміграцію» від 07.06.2001 № 2491-III (далі - Закон № 2491-III, станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2491-III, імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію; посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Згідно зі ст. 4 Закону № 2491-III, дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції. Квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів. Дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається, серед іншого, одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Відповідно до п.6, ч.4 Положення про управління державної міграційної служби України в Черкаській області, відповідач приймає, в межах своїх повноважень, рішення про надання дозволу на імміграцію, відмову в його видачі та скасування такого дозволу.

Частиною 1, ст.12 Закону № 2491-III, передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Щодо правового обґрунтування прийняття рішення відповідачем про скасування дозволу на імміграці та примусове видворення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, підставою для прийняття відповідачем рішення про скасування дозволу на імміграцію позивача є вимоги ч.1, ст.12 ЗУ «Про імміграцію». Щодо зазначення позивачем, при подачі документів на імміграцію, неправдивих відомостей йдеться в листі Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України від 20.03.2018 №8.1-886/8.11-18, яким підтримано проект Висновку відповідача про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне місце проживання в Україні позивачу.

Колегія суддів звертає увагу на п.5 заяви позивача про дозвіл на постійне проживання в Україні відповідно до якої встановлено, що позивачем зазначено дату укладення шлюбу - 04.01.2002, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1, тобто позивачем, при подачі документів на імміграцію, вказані правдиві відомості щодо укладення шлюбу з громадянкою України.

На підставі вище зазначеного, колегія судді звертає увагу на те, що за даних обставин, порушення ч.1, ст.12 ЗУ «Про імміграцію» не може слугувати підставою для скасування дозволу на імміграцію позивача.

Крім того наголошує, що подача документів на отримання дозволу на імміграцію є правом позивача, а перевірка документів на предмет наявності підстав для імміграції заявника є обов'язком уповноваженої службової особи, яка своєчасно мала перевірити підстави для імміграції позивача. За зазначених обставин, суд приходить до висновку про відсутність протиправної поведінки в діях позивача, оскільки ним були надані правдиві відомості щодо себе для прийняття рішення органами міграційного контролю.

На підставі вищевикладеного приходит до висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення та протиправність дій відповідача щодо прийняття рішення, яке прийнято без належної підстави визначеної законом, у зв'язку з чим підлягає до скасування.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби в Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 04 грудня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: В.В. Кузьменко,

О.М. Кузьмишина