Справа № 461/3543/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/71/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Сапіги В.П., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.,

з участю представника апелянта: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 лютого 2018 року (суддя- Городецька Л.М., ухвалене в м. Львові о 12.37, повний текст складено 28.02.2018р.) у справі № 461/3543/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради про скасування ухвали Львівської міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017р. ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Львівської міської ради про визнання протиправною та скасуваня ухвали Львівської міської ради від 10 листопада 2016 року №1216 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 23.04.2015 року №4527 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова», у частині вилучення з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові земельну ділянку на АДРЕСА_1.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду,його оскаржив позивач ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу у якій, з посиланням на порушення судом при прийнятті судового рішення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, вказує, на те, що Управлінням архітектури ЛМР позивачу виданий паспорт прив'язки, який дійсний до закінчення договору оренди земельної ділянки. Пунктом 2 додатку 3-В до Ухвали ЛМР №1216 позивача вилучено з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові у зв'язку із порушенням вимог рішення виконавчого комітету від 20.10.2010 року №1768 та встановлення ТС в охоронній зоні ліній електропередач. Вказує, що законодавством не передбачено повноважень органу місцевого самоврядування ЛМР вилучати з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд у зв'язку із порушенням вимог рішення виконавчого комітету від 20.10.2010 року №1768 та встановлення ТС в охоронній зоні ліній електропередач, а відтак оскаржувана ухвала є протиправною.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги, підтримав, просив оскаржуване рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, однак явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача та представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Львівської міської ради №4527 від 23 квітня 2015 року «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова» продовжено термін дії здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2

На підставі вище вказаної ухвали ЛМР укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 10.09.2015 року №3-2765.

В подальшому ухвалою Львівській міської ради №1216 від 10.11.2016 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 23.04.2015 року №4527 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова» внесено зміни в ухвалу міської ради від 23.04.2015 року №4527 у зв'язку із вилученням з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові, зокрема тимчасову споруду ФОП ОСОБА_2 на АДРЕСА_1 зважаючи на порушення вимог рішення виконавчого комітету від 20.10.2010 року №1768 «Про заборону роздрібної торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного) та встановлення тимчасової споруди в охоронній зоні ліній електропередач. Про дане рішення ФОП ОСОБА_2 повідомлено листом Залізничної РА ЛМР від 02.12.2016 року №32-вих-5726.

Не погодившись з даною ухвалою Львівської міської ради від 10 листопада 2016 року №1216 ОСОБА_2 звернулась в суд з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок, що Львівська міська рада приймаючи оскаржувану ухвалу діяла в межах наданих їй повноважень.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, серед іншого, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ст.124 ЗК України).

Положенням про підготовку, організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок у м.Львові затвердженого ухвалою Львівської міської ради №1675 від 26.07.2012 року передбачено, що підставою для укладення договору оренди земельної ділянки є ухвала міської ради про передачу ділянки в оренду з обовязковим зазначенням категорії земель за основним цільовим призначенням та категорії земель за функцією використання (п.п. 13.1, 14.1).

Статтею 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить надання дозволу на розміщення на території обєктів благоустрою будівель і споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення.

Посилання представника апелянта на ту обставину, що Львівська міська рада не вправі змінювати своє рішення є безпідставним, оскільки Конституційний Суд України у рішенні №7-рп/2009 висловив правову позицію про те, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обовязковими до виконання на відповідній території України, оскільки вони є субєктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що прийняття Львівською міською радою оскаржуваної ухвали №1216 від 10.11.2016 року не порушує права позивачки, не впливає на реалізацію її суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки розпорядженням Залізничної районної адміністрації від 11.01.2017 року вирішено демонтувати тимчасову споруду встановлену на вул.Вигода, 62 у м.Львові, вказана розпорядження не скасоване і підлягає до виконання.

Враховуючи все вище викладене, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем оскаржуване рішення прийняте відповідно до чинного законодавства, а тому судом вірно відмовлено в позові.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 лютого 2018 року у справі №461/3543/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді С. М. Кузьмич
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 30.11.2018р.