Справа № 1940/1736/18
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1940/1736/18

29 листопада 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Кухар О.Л.;

позивача: ОСОБА_2.;

представника відповідача: Спринського Б.Р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області в особі Тернопільського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Тернопільського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області (далі - відповідач) про зобов'язання Тернопільського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області призначити та виплатити ОСОБА_2 допомогу по вагітності та пологах у сумі 13245,12 грн. згідно заяви-розрахунку від 23 травня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2, має право на зайняття адвокатською діяльністю та 10 серпня 2016 року як самозайнята особа встала на облік у Тернопільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Тернопільській області.

14 червня 2017 року їй було видано листок непрацездатності на період з 14 червня 2017 року по 17 жовтня 2017 року у зв'язку з вагітністю і пологами. З метою отримання допомоги по вагітності і пологах 23 травня 2018 року позивач звернулася до Тернопільського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області із заявою-розрахунком. До заяви було додано копії таких документів: листок непрацездатності серії АДБ № 837469, паспорт, картка платника податків, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, довідка Головного управління ДФС у Тернопільській області від 21.05.2018 р.№ 1156/19-00-13-05/10675.

11 червня 2018 року позивач отримала відмову Тернопільського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області у призначенні допомоги по вагітності і пологах від 07.06.2018 р. № 19-07-11/1080.

Вказала, що відмовляючи у призначенні допомоги по вагітності та пологах Тернопільське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області керувалось ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент настання страхового випадку), якою передбачено призначення і надання допомоги по вагітності та пологах за основним місцем роботи і за сумісництвом, та виходило з того, що позивачкою отримано допомогу по вагітності і пологах за основним місцем роботи, а адвокатська діяльність не є сумісництвом (наймом). Окрім цього, Фондом соціального страхування зазначено, що заява-розрахунок від 23 травня 2018 року неналежно оформлена в частині зазначення реєстраційного номера облікової картки платника податків замість номера рахунку в банку та підписана і подана нею як страхувальником.

ОСОБА_2 із вказаною відмовою не погоджується, вважає її такою, що порушує її право як особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, на отримання матеріального забезпечення у зв'язку з вагітністю та пологами, оскільки відповідно до ч. З ст. 19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент настання страхового випадку) особи, які забезпечують себе роботою самостійно (займаються підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, в тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок), мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду згідно із законом.

Вказала, що скільки, за період з січня 2017 року по жовтень 2017 року нею було сплачено єдиний соціальний внесок у загальній сумі 7040, 00 грн. (по 704, 00 грн. за кожен місяць), то вона як адвокат має право на отримання допомоги по вагітності і пологах, так як нею сплачувалися страхові внески та тому, що адвокатська діяльність не є сумісництвом (наймом).

Також, у своїй позовній заяві ОСОБА_2 зазначила, що відповідач при розгляді заяви-розрахунку помилково застосував ч.1 ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент настання страхового випадку), якою передбачено виплату допомоги по вагітності та пологах за основним місцем роботи та за сумісництвом, а тому невірно вважав, що отримання допомоги по вагітності і пологах за основним місцем роботи у Державному навчальному закладі «Тернопільський центр професійно-технічної освіти» позбавляє її як особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, можливості отримати таку допомогу.

Вказала, що перебування у трудових відносинах з Державним навчальним закладом «Тернопільський центр професійно-технічної освіти» та отримання допомоги по вагітності та пологах як найманим працівником вказаного навчального закладу не може бути підставою для відмови у призначенні допомоги по вагітності і пологах їй як особі, яка забезпечує себе роботою самостійно, і сплатила страхові внески, оскільки законом не заборонено одночасне перебування у трудових відносинах з юридичною особою і здійснення адвокатської діяльності.

Зазначила, що згідно з положеннями Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» осіб, які провадять адвокатську діяльність, зобов'язано сплачувати єдиний внесок за себе незважаючи на отримання доходу від такої діяльності і наявність трудових відносин з юридичною особою. Отже, такі особи одночасно є і страхувальниками і застрахованими особами.

Також вказала, що не заслуговують на увагу посилання фонду соціального страхування на те, що заява-розрахунок від 23 травня 2018 року неналежно оформлена в частині зазначення реєстраційного номера облікової картки платника податків замість номера рахунку в банку, оскільки нею вказано номер поточного рахунку у ПАТ КБ «ПриватБанк», який збігається з її ідентифікаційним кодом.

Ухвалою судді від 10 вересня 2018 року відкрито провадження у справі №1940/1736/18 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 08 жовтня 2018 року о 11:30 год.

01 жовтня 2018 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 25-30), в якій вказав, що відповідач не погоджується з твердженням позивача про те, що до спірних правовідносин потрібно застосовувати норми ч.3 ст.19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», так як відповідно до даної норми, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (займаються підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, в тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок), мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду згідно із законом.

Зазначив, що для виплати допомоги по вагітності і пологам необхідна сукупність законодавчо визначених умов і порядку здійснення соціального страхування за відповідним видом матеріального забезпечення.

Так, відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомоги, по вагітності та пологах, які надаються за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України).

Відтак, відповідач не погоджується із твердженням ОСОБА_2, що адвокатська діяльність не є сумісництвом (наймом) також не погоджується із твердженням позивача, що не підлягає до застосування у спірних правовідносинах частина перша статті 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Зазначив, що ОСОБА_2 реалізувала своє право, передбачене нормою частини першої статті 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на отримання допомоги по вагітності та пологах за основним місцем роботи - у Державному навчальному закладі «Тернопільський центр професійно-технічної освіти».

Також, звернув увагу на неузгодженість у довідках, наданих позивачкою, про взяття на облік та сплату єдиного внеску, так як згідно даних довідок, на облік взято платника податків адвоката, тобто особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, а єдиний внесок сплачувався фізичною особою-підприємцем.

Вказав, що ОСОБА_2, як страхувальником підписано та надіслано до відділення заяву-розрахунок від 23.05.2018 року, щодо виплати застрахованій особі ОСОБА_2 допомоги по вагітності та пологах в сумі 13245,12 грн., однак у позивача відсутні належні та допустимі докази сплати/виконання обов'язку щодо сплати нею, як особою, яка провадила незалежну професійну діяльність адвоката, єдиного внеску, відтак вона не мала права підписувати та подавати заяву-розрахунок від 23.05.2018 року, оскільки не могла вважатися ні застрахованою особою ні страхувальником.

Ухвалою суду від 08.10.2018 року, в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено до 18 жовтня 2018 року о 14:30 год., за клопотанням позивача.

09 жовтня 2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с.45-48), у якій позивач зазначила, що чинним законодавством не заборонено здійснювати виплату допомоги при вагітності та пологах одночасно особі, як найманому працівнику і як особі, що забезпечує себе роботою самостійно, відтак твердження відповідача про те, що отримання нею допомоги по вагітності та пологах як найманим працівником позбавляє права на отримання такої допомоги як адвокатом є хибним.

Вказала, що адвокатом єдиний соціальний внесок сплачується за себе незалежно від сплати соціального внеску за нього як за найманого працівника, а тому і надання допомоги по вагітності та пологах особі, як адвокату має здійснюватися незалежно від надання такої допомоги йому, як найманому працівнику.

Зазначила, що згідно довідки про взяття на облік платник податків від 10 серпня 2016 року №15459 її взято на облік у Тернопільську ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області як адвоката, а тому єдиний соціальний внесок вона могла сплатити виключно як адвокат. Зауважила, що у довідці від 04 червня 2018 року №1709/6/19-00-13-05/11578 помилково вказано, що єдиний соціальний внесок нею сплачено, як фізичною особою-підприємцем, оскільки у 2017 році вона не була зареєстрована як ФОП, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також вказала, що твердження позивача про те, що вона не могла подавати і підписувати заяву-розрахунок від 23 травня 2018 року, оскільки вона не є ні застрахованою особою ні страхувальником є помилковим, оскільки на момент настання страхового випадку вона сплачувала за себе страхові внески, а тому була застрахованою особою. Зазначила, що зупинення адвокатської діяльності після настання страхового випадку не може позбавити її права на допомогу по вагітності та пологам, оскільки умовою надання допомоги по вагітності та пологам адвокатам є сплата страхових внесків, а не продовження чи припинення адвокатської діяльності після настання страхового випадку.

Щодо посилання відповідача на те, що заява-розрахунок від 23.05.2018 оформлена неналежним чином в частині зазначення РНОКПП замість номера окремого поточного рахунку для зарахування страхових коштів, вказала, що згідно п.4.7 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженій постановою Правління Національного Банку України від 12.11.2003 р. №492, для відкриття окремого поточного рахунку, окрім іншого, адвокату слід подати копії документів про взяття на облік у контролюючому органі як платника податків та платника єдиного соціального внеску. Так як на момент звернення до Тернопільського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області її було знято з обліку як адвоката у Тернопільській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області, і отримати ці довідки позивач не могла, відтак у заяві-розрахунку вона вказала свій реєстраційний номер облікової картки платника податків та банк, у якому відкрито рахунок за цим номером.

16 жовтня 2018 року представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с. 51-55), в яких зазначив, що ОСОБА_2, котра, відповідно до ст.18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» підлягала страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності як особа, яка працювала на умовах трудового договору (контракту) в установі, реалізувала своє право, передбачене ч.1 с.19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», та в порядку, встановленому нормами абз.2 ч.1 ст.25, ст.ст. 26, 30-34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», отримала допомогу по вагітності та пологах за основним місцем роботи - у Державному навчальному закладі «Тернопільський центр професійно-технічної освіти».

Зазначив, що самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність, за умови, що така особа не є працівником у межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - це зокрема, діяльність адвокатів,за умови, що така особа не є працівником. Відтак правомірним є висновок про те, що ч.3 ст.19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не підлягає до застосування у спірних правовідносинах, оскільки на час страхового випадку ОСОБА_2 працювала на умовах трудового договору у Державному навчальному закладі «Тернопільський центр професійно-технічної освіти», що є основним місцем роботи також ОСОБА_2 не могла вважатися самозайнятою особою, яка провадить незалежну професійну діяльність адвоката, так як була працівником у межах такої незалежної професійної діяльності.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року, в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати замінено неналежного відповідача Тернопільське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області на належного Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області та відкладено розгляд справи до 07 листопада 2018 року о 10:00 год.

26 жовтня 2018 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області подало до суду відзив на позовну заяву (а.с. 67-71), в якому додатково до відзиву на позовну заяву від 28.09.2018 р. зазначило, що позивачкою не надано доказів, які б свідчили про отримання нею доходів від незалежної професійної діяльності адвоката у період з 10.08.2016 р. до 14.06.2017 р.

01 листопада 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив позивачки (а.с. 76-79), в якому ОСОБА_2 вказала, що умовою для призначення адвокату допомоги по вагітності та пологах є оплата страхових внесків, а не отримання доходів від адвокатської діяльності.

Також вказала, що згідно індивідуальної податкової консультації ДФС України від 15.08.2017 року №1603/С/99-99-13-01-02-14/ІПК, вбачається, що фізична особа, яка провадить незалежну адвокатську діяльність, може бути найманим працівником у юридичної та/або фізичної особи-підприємця на посаді, яка не передбачає здійснення адвокатської діяльності та надання адвокатських послуг, та не може представляти свого роботодавця як адвокат. Зазначила, що у Державному навчальному закладі «Тернопільський центр професійно-технічної освіти» вона працювала на посаді юрисконсульта, а не адвоката, тому і була взята на облік як фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Ухвалою суду від 07.11.2018 року, в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено до 13 листопада 2018 року о 14:30 год.

12 листопада 2018 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області подало до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с. 84-92), в якому зокрема, вказало, що позиція позивача про те, що отримання доходів від адвокатської діяльності не є умовою для призначення адвокату допомоги по вагітності та пологах, суперечить ч.3 ст.19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Ухвалою суду від 13 листопада 2018 року, в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, відкладено розгляд справи до 14 листопада 2018 року о 14:15 год.

Ухвало суду від 14 листопада 2018 року розгляд справи відкладено до 29 листопада 2018 року 0 10:30 год. за клопотання сторін.

Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року, в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, замінено неналежного відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області на належного - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області в особі Тернопільського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві, відповіді на відзив, просила задоволити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву, запереченні на відповідь на відзив, просив відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, має право на зайняття адвокатською діяльністю, що підтверджується свідоцтвом, виданим на підставі рішення Ради адвокатів Тернопільської області від 29.06.2016 р. №113/6.

Згідно довідки про взяття на облік платника податків від 10.08.2016 р. №15459, адвоката ОСОБА_2 взято на облік у Тернопільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Тернопільській області.

14 червня 2017 року позивачці було видано листок непрацездатності серії АДБ №837469 на період з 14 червня 2017 року по 17 жовтня 2017 року у зв'язку з вагітністю і пологами.

23 травня 2018 року, з метою отримання допомоги по вагітності і пологах позивач звернулася до Тернопільського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області із заявою-розрахунком.

Листом від 07.06.2018 року №19-07-11/1080 Тернопільське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області повідомило ОСОБА_2 про відмову в призначенні допомоги по вагітності та пологах згідно заяви-розрахунку від 23.05.2018 року.

Дана відмова мотивована тим, що відповідно до ч.1 ст.30 закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності). Допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах застрахованим особам (у тому числі тим, які здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність та одночасно працюють на умовах трудового договору) надається за основним місцем роботи (діяльності) та за сумісництвом (наймом) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі заяви-розрахунку №265 від 13.07.2017 року, поданої Державним навчальним закладом «Тернопільський центр професійно-технічної освіти» (страхувальник), Фонд соціального страхування України в особі Тернопільського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області здійснив фінансування в сумі 17903,34 грн., перерахувавши її 19 липня 2017 року на рахунок страхувальника для надання ОСОБА_2, як застрахованій особі, допомоги по вагітності та пологах за основним місцем роботи за період з 14.06.2017 року по 17.10.2017 року згідно листка непрацездатності серія АДБ №837469. Зазначено, що позивачем надано копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серії НОМЕР_2, виданого 29 червня 2016 року. Згідно з інформацією, яка є у загальному доступі, право на заняття адвокатською діяльністю зупинено згідно пункту 1 ч.1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 24.10.2017 року на підставі заяви ОСОБА_2 Зазначено, що відповідно до норм податкового кодексу України, самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником у межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб. Вказали, що адвокатська діяльність, як незалежна професійна діяльність адвоката (самозайнятої особи), здійснювана на підставі договору про надання правової допомоги, не є регулярною оплачуваною роботою на умовах трудового договору (контракту) і не може вважатися сумісництвом (наймом). Також, даною відмовою позивачку додатково повідомили, що заява-розрахунок від 23 травня 2018 року неналежно оформлена в частині вказання реєстраційного номера облікової картки платника податків замість номера рахунку в банку та підписана і подана ОСОБА_2, як страхувальником, хоча на дату її подання вона такою не є, а в контексті роботи за сумісництвом не може бути.

Не погодившись із вищевказаною відмовою, позивач звернулась до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я визначено Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV).

Пунктом 3 частиною 1 статтею 1 Закону №1105-XIV (тут і далі в редакції чинні на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Згідно із ч.1 ст.13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Так згідно п.п.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Частиною 3 статті 19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що особи, які забезпечують себе роботою самостійно займаються (підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, в тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок), мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду згідно із законом.

Згідно із п.2 ч.1 ст.20 Закону №1105-XIV за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, як зокрема, допомога по вагітності та пологах.

Пунктом 1 частини 1 статті 16 вказаного вище Закону встановлено, що застраховані особи мають право на: отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на матеріальне забезпечення відповідно до цього Закону в таких розмірах: допомога по вагітності та пологах - виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище двократного розміру мінімальної заробітної плати та не менше за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку.

Постановою Кабінету Міністрів України №675 від 26.11.2014 року «Про затвердження пропорцій розподілу єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» затверджено розподіл єдиного внеску, що сплачується категорією платників, зокрема, на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку тимчасовою втратою працездатності.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Таким чином, як вбачається із вищенаведеного, адвокати мають право на отримання допомоги по вагітності та пологах за рахунок коштів Фонду за умови сплати ними єдиного внеску.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме довідки про взяття на облік платника податків (а.с. 16), адвокат ОСОБА_2 взята на облік у контролюючих органах з 10.08.2016 року за №15459, а саме в Тернопільській об'єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області.

Також, згідно довідки Головного управління ДФС у Тернопільській області від 04.06.2018 р. №170916/19-00-13-05/11578, ОСОБА_2 сплатила єдиний внесок в розмірі 22% за січень-жовтень 2017 року в розмірі 7040,000 грн. (по 704,00 грн. за кожний місяць).

Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що позивач не сплачувала єдиний внесок, як адвокат, так як в довідці контролюючого органу вказано, що він сплачувався позивачкою як фізичною особою-підприємцем, оскільки факт взяття ОСОБА_2 на облік платника податків у контролюючих органах саме як адвоката, підтверджується довідкою Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області від 10.08.2016 року №15459.

Відмовляючи позивачці у виплаті допомоги по вагітності та пологах відповідач посилався на положення ч.1 ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», згідно якої матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності). Допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах застрахованим особам (у тому числі тим, які здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність та одночасно працюють на умовах трудового договору) надається за основним місцем роботи (діяльності) та за сумісництвом (наймом) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також у своїй відмові вказував на те, що ОСОБА_2 реалізувала своє право, та в порядку, встановленому нормами абз.2 ч.1 ст.25, ст.ст. 26, 30-34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», отримала допомогу по вагітності та пологах за основним місцем роботи - у Державному навчальному закладі «Тернопільський центр професійно-технічної освіти».

Однак, ОСОБА_2 працювала у Державному навчальному закладі «Тернопільський центр професійно-технічної освіти» на посаді юрисконсульта, та отримала матеріальне забезпечення по вагітності та пологах, як застрахована особа у даному закладі, однак із заявою-розрахунком від 23.05.2018 року звернулася до відповідача, саме як самозайнята особа (адвокат).

Суд зазначає, що згідно із Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 № 327, адвокат є окремою професією з відповідним кодом 2421.2.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин повинні застосовуватися норми ст.19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», оскільки адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору (контракту) а не трудового договору.

Додатково суд зазначає, що твердження позивача про те, що позивач не могла подавати і підписувати заяву-розрахунок від 23 травня 2018 року, оскільки вона не є ні застрахованою особою ні страхувальником є помилковим, оскільки, на момент настання страхового випадку ОСОБА_2 сплачувались страхові внески.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи те, що позивачем сплачувалися страхові внески, як самозайнятою особою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РОНКПП НОМЕР_1) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області в особі Тернопільського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області (46008, вул. Танцорова, 51, м. Тернопіль, ) задовольнити.

Зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області в особі Тернопільського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області виплатити ОСОБА_2 допомогу по вагітності та пологах у розмірі 13245 (тринадцять тисяч двісті сорок п'ять) грн 12 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області в особі Тернопільського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 03 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.