Справа № 812/1359/18
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року справа №812/1359/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., за участю секретаря судового засідання - Токаревої А.Г., позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Подройко Н.А., діючої за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року у справі № 812/1359/18 (головуючий суддя І інстанції - Свергун І.О.), складене в повному обсязі 30 липня 2018 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 16 січня 2018 року № , -

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, в якому просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 січня 2018 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 34 000,00 грн. (а.с. 3-4, 19-20).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 58-61).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на надання не вірної оцінки обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначено, що відповідачем порушено норми ст. 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст. 81 Податкового Кодексу України та ст. 19 Конституції України.

При цьому, апелянтом зазначено, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що він заперечував проти перевірки та вказував посадовим особам відповідача на неправомірність їх дій (а.с. 68-69).

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, зазначила, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (ІПН НОМЕР_2), місцезнаходження: АДРЕСА_1. що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Лисичанську. Основним видом діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту (а.с. 6, 14-15).

03 січня 2018 року, відповідно до Наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 03 січня 2018 року "Про проведення фактичної перевірки" № 3 (а.с. 8, 24, 33), та направлень на перевірку від 03 січня 2018 року № 1, 2 (а.с. 34, 35), проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_2, з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами.

За результатами перевірки складено акт від 03 січня 2018 року № 3/12-32/40-01/НОМЕР_2 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами (далі - акт перевірки) (а.с. 36-37).

За результатами перевірки встановлено порушення ст. ст. 15, 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»: роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності ліцензії на право здійснення торгівлі таких товарів, роздрібна торгівля тютюновими виробами без марок акцизного податку встановленого зразка.

На підставі вищевказаного акта перевірки, положень п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, абз. 15 ч. 2 ст. 17, абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у Луганській області від 16 січня 2018 року № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 34 000,00 грн. (а.с. 40, 41).

Не погодившись із зазначеним податковим рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про його скасування, з підстав наведених в адміністративному позову та додаткових поясненнях.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позовних вимог, дійшов висновку про правомірність дій відповідача та прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За приписами п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України регламентовано, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Не пред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до посилання апелянта на невірне зазначення адреси магазину у наказі на проведення фактичної перевірки, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що підставою для проведення фактичної перевірки господарської діяльності позивача стала доповідна записка начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС у Луганській області від 03 січня 2018 року № 4/12-32-40-01-06 та доперевірочний аналіз господарської діяльності позивача (додаток до доповідної записки) (а.с. 48, 49).

Копію наказу про проведення фактичної перевірки та направлення на проведення фактичної перевірки вручено посадовій особі платника податків (продавцю), що підтверджується відповідними розписками на направленнях (звор. бік а.с. 34, 35).

Акт перевірки підписано позивачем та продавцем без зауважень.

Відповідач не заперечує ту обставину, що при складанні вищевказаних документів було допущено помилку при зазначенні адреси магазину, де здійснює господарську діяльність позивач, при цьому в наказі про проведення фактичної перевірки, направленнях на перевірку та акті перевірки правильно вказано інші ідентифікуючі дані, а саме - ПІБ платника податків, реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Вважаючи, що інспектори контролюючого органу прийшли не за тією адресою, позивач мав право у відповідності до статті 81 ПК України не допустити вказаних осіб до проведення фактичної перевірки. Проте, позивачем було допущено співробітників відповідача до проведення фактичної перевірки, відтак, позивач не скористався вказаним правом.

При цьому, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Вказаного висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 13 лютого 2018 у справі № 804/5402/14, від 17 квітня 2018 у справі № 826/12612/17.

Відтак, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень ст. 19 Конституції України та ст. 81 ПК України з боку відповідача.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом - сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Суб'єкти господарювання, які здійснюють торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, повинні дотримуватися законодавчо встановлених правил здійснення зазначеної діяльності, а у разі їх порушення, нести відповідальність передбачену Законом № 481/95-ВР.

Відповідно до ст. 15 Закону № 481/95-ВР імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцемплодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: ової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Статею 17 Закону України № 481/95-ВР визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону № 481/95, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 790 від 02 червня 2003 року (далі - Порядок № 790), який визначає механізм застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

В силу п.5 Порядку № 790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта підприємницької діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку № 790 фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач здійснив торгівлю тютюновии виробами без марок акцизного збору та наявності відповідної ліцензії, що не заперечується позивачем, також підтверджується письмовими поясненнями продавця (а.с. 39).

Враховуючи вищевикладене, та те, що факт вчинення порушення норм чинного законодавства не спростовано позивачем, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність застосування до нього штрафних санкцій та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що податковим органом застосовані штрафні санкції у розмірі, встановленому ст. 17 Закону № 481/95-ВР, який є діючим на час встановлення правопорушення та застосування фінансових санкцій за ці порушення.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини по справі, вважає, що спірне рішення прийнято з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Посилання позивача на порушення відповідачем норм ст. 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки мораторій на проведення перевірок не розповсюджується на здійснення контролю органами державної фіскальної служби, в тому числі шляхом проведення перевірок.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року у справі № 812/1359/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року у справі № 812/1359/18 - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено в судовому засіданні 26 листопада 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 листопада 2018 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова