Справа № 806/2908/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/2908/17 Головуючий у 1-й інстанції: Токарева Марія Сергіївна

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

29 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С. Охрімчук І.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" про стягнення 858437,84 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДФС у Житомирській області звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" про стягнення 858437,84 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач як платник податків та інших обов'язкових платежів має заборгованість перед бюджетом по сплаті податку на додану вартість. Оскільки відповідач у добровільному порядку суму заборгованості не сплатив, позивач просить стягнути з підприємства 858437,84 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" в дохід Державного бюджету України в особі Головного управління ДФС у Житомирській області податкову заборгованість у сумі 858437,84 грн., стягнення здійснити з рахунків у банку, що обслуговують такого платника податків.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові. В апеляційній скарзі зазначає, що оскільки заявою від 25.05.2016р. №8205/9/06-25 Житомирською ОДПІ підтверджено, що заявлені у справі №906/159/14 конкурсні вимоги на суму 161315,15грн. не погашалися з поточних платежів ТОВ "Патріа-Баланс" з огляду на дію мораторію, передбаченого ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", то відповідна сума податкового боргу є включеною до загальної суми боргу ТОВ "Патріа-Баланс" згідно листа позивача №6069/6/06-30-17-03 від 27.11.2017р. - 902496,42грн.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів, які виникли після дня введення мораторію, а отже, і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення, а невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання згаданих зобов'язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідачем самостійно було подано до контролюючого органу протягом серпня 2015 - липня 2017 року наступні податкові декларації з ПДВ:

- №; №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, згідно яких було визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 602289 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження наявності у відповідача податкового боргу по ПДВ, який ним визначено самостійно у вищезазначених податкових деклараціях за вказаний період.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам сторін та прийнятому судом рішенню колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Приписами пп.14.1.175 п.14.1 цієї ж статті визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з вимогами п.95.1 ст.95 названого Кодексу контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.3 цієї ж статті стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

За визнанням ст.129 ПК України контролюючому органу надано право нараховувати пеню у разі несплати визначеного грошового зобов'язання.

З врахуванням вказаної норми позивачем було нараховано відповідачу пеню по ПДВ в сумі 256148,84 грн.

Відповідно до п.59.1 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання вказаної норми позивачем було надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ю" ще 24.10.2011 за №2094 на суму 380,05 грн.

Твердження відповідача, що у нього не існує податкового боргу, який було вказано у податковій вимозі форми "Ю" від 24.10.2011 №2094, а тому на даний час відсутні підстави для стягнення податкового боргу не заслуговують на увагу з огляду на таке.

За приписами п.59.5 ПК України слідує, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, суд першої інстанції вірно виходив з того, що навіть якщо у відповідача і не існує податкового боргу у сумі зазначеній у податковій вимозі форми "Ю" від 24.10.2011 №2094, то існує податковий борг в іншій (збільшеній) сумі, при цьому, на іншу (збільшену) суму уже нова податкова вимога, додатково, не надсилається.

Суд також вірно виходив з того, що сплата коштів по вищезазначених податкових деклараціях за серпень 2015 - липень 2017 року не свідчить про відсутність зазначеної заборгованості, оскільки правилами пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, встановлено обов'язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу (крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування).

Аналогічна точка зору викладена і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09 лютого 2016 року (К/800/39363/15).

Таким чином, контролюючий орган зобов'язаний зарахувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Крім того, суд першої інстанції зазначав, що позивачу надавався час для проведення звірки з контролюючим органом щодо наявного у нього податкового боргу, проте відповідач, правом наданим судом - не скористався, звірку не провів тим самим не спростував доводів позивача щодо існування податкового боргу.

Відповідно до ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що факт наявності податкового боргу підтверджується роздруківкою інтегрованої картки особового рахунку відповідача.

Крім того, у матеріалах справи міститься копія постанови Житомирського окружного адміністративного суду (справа №806/3854/15), яка набрала законної сили. Зі змісту постанови вбачається, що вона стосується стягнення з ТОВ "Патріа-баланс" податкового боргу з податку на додану вартість на підставі самостійно поданих платником податків декларацій за період з травня 2014 по травень 2015 року. Як пояснила представник позивача, підставою для стягнення податкового боргу за вказаний період була також податкова вимога форми "Ю" від 24.10.2011 №2094.

Таким чином, з врахуванням ст.76 КАС України, виходячи з інтегрованої картки та копії постанови у справі №806/3854/15, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо достатності доказів наявності у відповідача податкового боргу по ПДВ, який ним визначено самостійно у податкових деклараціях за серпень 2015 - липень 2017 року та законності нарахованої контролюючим органом пені, у відповідності до ст.129 ПК України.

Згідно з ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 грудня 2018 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Моніч Б.С. Охрімчук І.Г.