Справа № 807/978/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/928/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року у справі № 807/978/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

суддя в 1-й інстанції - Гаврилко С.Є.,

час ухвалення рішення - 14.08.2018 року, 14:00 год,

місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення - 20.08.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Головного управління ДФС у Закарпатській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №421202-13 від 30 червня 2017 року, яким їй визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 22916,67 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року позов задоволено. Визнато протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області № 421202-13 від 30 червня 2017 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було зроблено помилковий висновок про те, що у зв'язку із зміною місця проживання (місця реєстрації) позивачем обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування позивача повинно було здійснюватись контролюючим органом за місцем нової реєстрації позивача, а не ГУ ДФС у Закарпатській області, оскільки відповідно до Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588, зокрема п. 10.3, платник податків, відомості щодо якого не містяться в Єдиному державному реєстрі, зобов'язаний у десятиденний строк від дня реєстрації зміни місцезнаходження (місця проживання), пов'язаної із зміною адміністративного району, подати контролюючому органу за новим місцезнаходженням заяву за формою № 1-ОПП, або за формою № 1-РПП, або за формою № 5-ОПП. Враховуючи, що відомості по фізичній особі не містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців, то позивач як фізична особа - платник податків була зобов'язана відповідно до вищенаведеного порядку у вказаний термін від дня реєстрації зміни місцезнаходження (місця проживання) подати контролюючому органу за новим місцезнаходженням наведену вище заяву. Згідно з відомостями органів державної фіскальної служби місце реєстрації позивача станом на сьогодні - АДРЕСА_2. Таким чином, оскільки позивач не подавала заяву про внесення змін до облікової картки платника, то контролюючий орган правомірно прийняв за вказаним місцезнаходження позивача податкове повідомлення - рішення. Судом першої інстанції також не надано належної правової оцінки тому факту, що легкові автомобілі з об'ємом циліндрів двигуна 2967 см3 є об'єкт оподаткування транспортним податком відповідно до приписів ст. 267 ПК України, оскільки показники транспортних засобів, які відображають кількісний вимір та визначаються у цифровому форматі, зокрема об'єм циліндрів двигуна, округлюються до найбільшого цілого значення. Враховуючи наведене, вважає, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийняте правомірно. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача (апелянта) у судовому засіданні 14 листопада 2018 року підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просив скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів для повного та всебічного з'ясування обставин справи зобов'язала представника відповідача надати у судове засідання 28 листопада 2018 року інформацію, яка стала підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

У судове засідання 28 листопада 2018 року представник відповідача (апелянта) не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, на виконання вимоги колегії суддів надіслав розрахунок податкового зобов'язання та перелік легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню у 2017 році (вх.№К-2161/18 від 23.11.2018 р.).

Позивач у судове засідання не прибула, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлена належним чином.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля "AUDI А7", реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 2967 куб.см., 2014 року випуску, дата реєстрації 07 лютого 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2.

30 червня 2017 року ГУ ДФС у Закарпатській області прийняло податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №421202-13, яким позивачу за податковий період 2017 рік визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 22916,67 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку із зміною місця проживання (місця реєстрації) позивачем у розумінні пп.267.6.1 п.267.1 ст.267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування позивача повинно було здійснюватись контролюючим органом за місцем нової реєстрації позивача, а не ГУ ДФС у Закарпатській області. Крім того, відповідно до переліку автомобілів, які є об'єктами оподаткування транспортним податком у 2017 році, вказаний автомобіль, який належить позивачу на праві власності марки "AUDI А7" із об'ємом циліндрів двигуна 2967, не відноситься до зазначеного переліку за маркою, моделлю, об'ємом двигуна, типу пального, а тому не є об'єктом оподаткування вказаним податком.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

ПК України передбачає такий вид податку, як транспортний податок, який відноситься до місцевих податків.

Згідно з приписами БК України вказаний податок зараховується до місцевих бюджетів (ч.1 ст.64 БК України).

Відповідно до п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

П.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України передбачає, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального".

Щороку до 01 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Пунктом 13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 р. № 66 визначено, що відповідно до цієї Методики Мінекономрозвитку розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті (п.267.4 ПК України).

Згідно з пп.267.6.1 п.267.1 ст.267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Таким чином, обов'язок визначати та нараховувати суму транспортного податку законодавством покладений на контролюючий орган на підставі переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального, розміщеному на офіційному веб-сайті Мінеконорозвитку.

На виконання вимог ПК України, Методики № 66 та Порядку № 403, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України на своєму офіційному сайті http://www.me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA розмістило перелік автомобілів, які є об'єктами оподаткування транспортним податком у 2017 році.

Відповідно до інформації, яка міститься офіційному сайті Міністерство економічного розвитку і торгівлі України: http: //www.me.gov.ua/ Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA у переліку автомобілів, які є об'єктами оподаткування транспортним податком у 2017 році міститься інформація що стосується спірного автомобіля, зокрема наступного змісту: "марка автомобіля: Audi; модель автомобіля: A7 Sportback; рік випуску (включно): до 4 років; об'єм циліндрів двигуна: 3,0; тип пального: дизель; можливі ідентичні, аналогічні автомобілі: А7".

Державна фіскальна служба України в листі від 05 січня 2018 року N 54/6/99-99-12-02-03-15/ІПК роз'яснила, що показники транспортних засобів, які відображають кількісний вимір та визначаються у цифровому форматі, зокрема об'єм циліндрів двигуна округлюються до найбільшого цілого значення.

Отже, якщо у переліку, розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, у інформації стосовно автомобіля з параметрами, що відповідають автомобілю позивача, один з показників не співпадає (показник об'єму циліндрів двигуна є дещо меншим) з показником, який вказаний у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу позивача, то згідно з правилом, математичного округлення об'єм циліндрів двигуна автомобіля позивача становить 3000 см. куб.

Таким чином, об'єм циліндрів двигуна транспортного засобу ОСОБА_1 (2979 см. куб.) округлюється до 3000 см. куб.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що транспортний засіб позивача не є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році, оскільки об'єм двигуна її автомобіля не відповідає параметрам, що використовуються при визначенні середньоринкової вартості легкових автомобілів марки "AUDI А7", і є меншим по об'єму, що використовується для розрахунку середньоринкової вартості, так як таке спростовується наведеними вище мотивами.

Колегія суддів для повного та всебічного з'ясування обставин справи зобов'язала ГУ ДФС у Закарпатській області надати інформацію, яка стала підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №421202-13 від 30 червня 2017 року щодо визначення позивачу транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 22916,67 грн. і що транспортний засіб "AUDI А7", об'єм двигуна 2967 куб.см., 2014 року випуску, який належить ОСОБА_1, є об'єктом оподаткування у 2017 році.

На виконання цієї вимоги суду апелянт надіслав розрахунок податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб та перелік легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню у 2017 році.

Разом з тим, апелянт не надав суду розрахунку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про вартість транспортного засобу станом на 01 січня 2017 року, на підставі якого можна визначити, що ОСОБА_1 є власником автомобіля, який, в розумінні пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України, є об'єктом оподаткування.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не виконано обов'язку щодо надання належних доказів на підтвердження наявності підстав для визначення позивачу податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2017 рік.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у зв'язку із зміною місця проживання (місця реєстрації) оподаткування позивача повинно було здійснюватись контролюючим органом за місцем нової реєстрації позивача, а не ГУ ДФС у Закарпатській області, виходячи з наступного.

Пп.267.6.1 п.267.1 ст.267 ПК України передбачає, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Крім того, відповідно до вимог ПК України транспортний податок відноситься до місцевих податків.

Згідно з приписами БК України вказаний податок зараховується до місцевих бюджетів (ч.1 ст.64 БК України).

З матеріалів справи вбачається, що відміткою у паспорті громадянина України серії НОМЕР_3, виданого на ім'я ОСОБА_1, підтверджується її зареєстроване місцем проживання: АДРЕСА_3 (аа.с. 13-14). Вказана відмітка здійснена 16 травня 2017 року.

Оскаржуване податкове повідомлення- рішення ГУ ДФС у Закарпатській області прийняте 30 червня 2017 року.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до приписів п.70.6, 70.2 ст.70 ПК України органи державної реєстрації актів цивільного стану, органи внутрішніх справ, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб, зобов'язані подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, тобто обов'язок щодо повідомлення контролюючих органів про зміну місця проживання покладено саме на ці державні органи, а не на позивача.

Крім того, згідно зі ст.15 п.15.1 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Ст.16 ПК України визначено обов'язки платника податків, серед яких, зокрема, повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи - підприємця.

Тобто, вказаною нормою передбачено обов'язок щодо повідомлення контролюючих органів про зміну місця проживання лише фізичної особи - підприємця.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 березня 2014 року позивач - ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується відповідним записом № 0008786 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

14 березня 2016 року ОСОБА_1 припинено вказану підприємницьку діяльність, про що вчинено відповідний запис за № 2008786.

15 березня 2016 року у зв'язку із припиненням підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, останню було знято з обліку як платника податків (номер зняття з обліку: 777).

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин позивач ОСОБА_1 не була зареєстрована як фізична особа-підприємець, а тому на неї не поширюється обов'язок щодо повідомлення контролюючих органів про зміну місця проживання.

Колегія суддів вважає безпідставним покликання апелянта на необхідність застосування до спірних правовідносин Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588, оскільки дія цього Порядку поширюється на платників податків - юридичних осіб (резидентів та нерезидентів), їх відокремлені підрозділи та постійні представництва нерезидентів, а також самозайнятих осіб.

Разом з тим, позивач не належить до жодної з цих категорій.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у зв'язку із зміною місця проживання (місця реєстрації) позивачем у розумінні пп.267.6.1 п.267.1 ст.267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування позивача повинно було здійснюватись контролюючим органом за місцем нової реєстрації позивача, а не ГУ ДФС у Закарпатській області.

Відповідно до приписів п.21.1.1 ст.21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

П.21.1.2 -21.1.4 ст.21 ПК України передбачає, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Разом з тим, у спірних правовідносинах при визначенні позивачу податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб ГУ ДФС діяло не у спосіб, визначений чинним законодавством, оскільки суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте неправомірно, а тому таке підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 229, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року у справі № 807/978/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О.І. Мікула

Судді В.Я. Качмар

А.Р. Курилець

Повне судове рішення складено 30 листопада 2018 року.