Справа № 128/2062/17
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 128/2062/17

адміністративне провадження № К/9901/61204/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу № 128/2062/17

за позовом ОСОБА_2 до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду (колегія суддів у складі: Курка О. П., Совгири Д. І., Драчук Т. О.) від 17 серпня 2018 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Вінницького районного суду з адміністративним позовом до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, в якому просила:

- визнати протиправною відмову відповідача від 14 квітня 2017 року № Т-26 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовним розміром 0,25 га за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території Агрономічної сільської ради;

- зобов'язати відповідача на черговій сесії прийняти рішення, яким надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовним розміром 0,25 га за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території Агрономічної сільської ради.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відмова відповідача суперечить ст. 118 Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки у листі-відмові від 14 квітня 2017 року не вказано мотивованої відмови, не зазначено на підставі якої норми закону відмовлено, рішення на черговій сесії сільської ради щодо надання відмови не приймалось, а розглянуто одноособово сільським головою, а тому вважає, що відмова є протиправною.

3. Ухвалою Вінницького районного суду від 02 лютого 2018 року справу передано на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.

4. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2018 року адміністративну справу прийнято до провадження.

5. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено повністю.

6. ОСОБА_2 на вказане рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, до якої додала копію посвідчення члена сім'ї загиблого.

7. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ч. 5 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв'язку з ненаданням документа про сплату судового збору; запропоновано особі, яка подала апеляційну скаргу, в строк 5 днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, виконати вимоги ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги; роз'яснено, що в разі не усунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Крім того, апеляційним судом щодо посилання позивача на звільнення її від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зазначив, що пільги передбачені цією статтею на позивача не поширюються. Предметом розгляду даної справи є визнання відмови Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області протиправною та зобов'язання вчинити дії, які не пов'язані з реалізацією позивачем свого права на соціальний захист.

8. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року повернуто особі, яка її подала у зв'язку з не усуненням недоліків апеляційної скарги.

9. Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_2 звернулась до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року та направити справу до Вінницького апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

10. Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та установлено десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу.

11. Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2018 року справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.

12. Станом на 30 листопада 2018 року відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13. Як свідчать матеріали справи, 15 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Агрономічної сільської ради із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовним розміром 0,25 га за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території Агрономічної сільської ради, надавши всі необхідні документи, що передбачені ст.118 ЗК України.

14. Листом від 14 квітня 2017 року за № Т-26 за підписом сільського голови Шулікіна О. М. позивача повідомлено, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2017 року Агрономічній сільській раді Вінницького району Вінницької області заборонено вчиняти буд-які дії щодо розпорядження земельною ділянкою, а відтак, надавати дозвіл на виготовлення проекту не представляється можливим до вирішення спірного питання в суді.

15. Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

16. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із відсутності підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень відповідача, оскільки останньому заборонено приймати рішення та вчиняти будь-які інші можливі юридичні дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадян 474,6783 га державних земель, які включені в межі населеного пункту Агрономічної сільської ради.

17. Апеляційний суд, приймаючи рішення про повернення апеляційної скарги на підставі ст. 298 КАС України, виходив із невиконання позивачем вимог ухвали від 27 липня 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху та не усуненням недоліків, а саме ненаданням документу про сплату судового збору.

ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

18. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що:

- відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 7 постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, зазначено, що оскільки стаття 5 Закону 3674-VІ не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ);

- відповідно до вимог п. 15 ч. 1 ст. 15 Закону № 3551-ХІІ особам, на яких поширюється чинністю цього закону (стаття 10), надаються такі пільги: органи виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих рад зобов'язані подавати допомогу інвалідам війни і сім'ям загиблих військовослужбовців у будівництві індивідуальних житлових будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку;

- в зв'язку з тим, що позивач оскаржує протиправну відмову відповідача в наданні їй дозволу, що підлягає в захисті її соціальних гарантій, встановлених законом, а тому підлягає звільненню від сплати судового збору у зв'язку із зверненням з позовом до суду;

- відсутність механізму чіткого тлумачення та розуміння дійсного змісту норми п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій під час звернення до суду, у зв'язку з порушенням будь-яких їхніх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів;

- апеляційною інстанцією обмежено позивача на доступ до правосуддя з метою захисту її порушених прав та законних інтересів, як члена сім'ї загиблого;

- як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

ІV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

20. Статтею 296 КАС України встановлені вимоги до апеляційної скарги, зокрема, частиною п'ятою якої передбачено необхідність додання до апеляційної скарги документа про сплату судового збору.

21. Відповідно до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу

22. Згідно ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

23. Суд дійшов висновку, що у зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 у встановлений судом строк вимог ухвали від 27 липня 2018 року щодо усунення недоліків апеляційної скарги, а саме щодо сплати судового збору, суд апеляційної інстанції обґрунтовано застосував положення ст. 169 КАС України та повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала.

24. Щодо посилання скаржника на те, що вона повинна бути звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» колегія суддів зазначає наступне.

24.1. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, на яких поширюється чинність цього Закону, звільняються від плати за оформлення документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов'язаних з розглядом питань щодо їх соціального захисту.

24.2. Як свідчать матеріали справи, позивач звернулася до суду про визнання протиправною відмову відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовним розміром 0,25 га за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території Агрономічної сільської ради.

24.3. Тобто, предмет спору у даній справі не пов'язаний з реалізацією позивачем її права на соціальний захист.

25. Щодо посилання позивача на п. 15 ч. 1 ст. 15 Закону № 3551-ХІІ колегія суддів зазначає, що вказаною статтею передбачені певні пільги особам, на яких поширюється чинністю цього закону. Тобто, позивач, як член сім'ї загиблого, має пільги передбачені цією статтею.

26. Посилання позивача у касаційній скарзі на норми п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки вказаний пункт стосується звільнення від сплати судового збору учасників бойових дій.

27. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наведені скаржником у касаційній скарзі доводи не спростовують висновки суду апеляційної інстанції та є безпідставними, оскільки позивач пільгами по сплаті судового збору на час звернення до суду з апеляційною скаргою наділена не була, документ про сплату судового збору при подачі апеляційної скарги не надала і вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не виконала. Отже, судом апеляційної інстанції надавалась можливість усунути недоліки апеляційної скарги, що спростовує твердження скаржника про обмеження її доступу до суду.

28. Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України (у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

29. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року у справі № 128/2062/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб