Справа № 520/9575/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 520/9575/18

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Салтан Л.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 31.07.2018р.) про забезпечення адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

30.07.2018 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міськради та Управління архітектури та містобудування Одеської міськради, в якому просив суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Управління архітектури та містобудування про анулювання паспорту прив'язки тимчасової споруди №01-06/1042 площею 8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1;

- скасувати рішення Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів про розірвання договору №ТС-921/15 від 31.08.2015р.

Одночасно з позовом, т.б. 30.07.2018 року, ФОП ОСОБА_1 подав і заяву про забезпечення позову, в якій просив:

- забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення про демонтаж тимчасової споруди-кіоску (загальною пл. твердого покриття 8 кв.м.) за адресою АДРЕСА_1;

- заборонити представникам виконавчого комітету Одеської міської ради та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо демонтажу по відношенню до тимчасової споруди-кіоску (загальною пл. твердого покриття 8 кв.м.) за адресою АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року заяву ФОП ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - задоволено повністю. Зупинено дію рішення виконавчого комітету Одеської міськради про демонтаж тимчасової споруди кіоску (загальна площа твердого покриття 8,0 кв.м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Заборонено представникам виконавчого комітету Одеської міськради та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо демонтажу тимчасової споруди - кіоску, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду 1-ї інстанції, представник Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міськради Незгодюк В.І. 08.08.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану вище ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31.07.2018 року та ухвалити нове рішення яким у задоволені заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2018 року (головуючий суддя Шеметенко Л.П.) було відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2018 року вказану справу було прийнято до провадження новоствореного апеляційного суду та остання була призначена до розгляду в порядку письмового провадження на 28.11.2018р.

28.11.2018 року, під час розгляду спірного питання в порядку письмового провадження, у зв'язку з великою навантаженістю та у відповідності до приписів ч.2 ст. 223 КАС України, оголошено перерву до 03.12.2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оскаржувану ухвалу суду 1-ї інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, з урахуванням конкретних обставин справи, вважає, що дана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, розглядаючи 31.07.2018 року вказану заяву (клопотання) та повністю задовольняючи її, суд 1-ї інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності факту необхідності забезпечення поданого до суду позову саме у такий спосіб, наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам саме заявника, оскільки демонтаж цієї тимчасової споруди дійсно може ускладнити виконання ймовірного рішення суду.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, не може погодитись з вказаними висновками суду 1-ї інстанції, виходячи з наступного.

Так, як визначено ч.ч.1,2 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Разом з тим, згідно з ч.4 ст.150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі самі по собі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм діючого КАС України дозволяє дійти висновку про те, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.2 ст.150 КАС України.

Крім того, необхідно врахувати й положення постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ» №2 від 06.03.2008р., в п.17 якого визначено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Як вже зазначалося вище, приписи ст.150 КАС України передбачають, що обов'язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є саме обґрунтована заява сторони із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника (позивача). А під час розгляду клопотання щодо вжиття заходів для забезпечення позову суд, в свою чергу, повинен, виходячи з конкретних доказів, оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Також, варто вказати й про те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому, інститут забезпечення адміністративного позову, згідно зі ст.ст.2,150,151 КАС України, повинен відповідати завданню адміністративного судочинства - забезпечувати захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових, чи службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Проте, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що не вжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Як видно зі змісту позовної заяви ФОП ОСОБА_1, останній фактично оскаржує до суду рішення Управління архітектури та містобудування про анулювання паспорту прив'язки тимчасової споруди №01-06/1042 та рішення Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів про розірвання договору №ТС-921/15 від 31.08.2015р.

Разом з тим, як вбачається зі змісту його заяви про забезпечення вказаного позову, будь-яких фактичних даних та належних доказів, які б свідчили про те, що невжиття такого заходу забезпечення позову, як зупинення дії рішення виконавчого комітету Одеської міськради від 26.07.2018р. №334 (яке у даній справі навіть не оскаржується) про демонтаж тимчасової споруди (кіоску), що розташована за адресою: м.Одеса, пр.Ак.Глушка,14/3 чи заборона представникам виконавчого комітету та іншим особам (т.б. фактично невизначеному колу осіб) вчиняти будь-які дії щодо демонтажу тимчасової споруди (кіоску) до вирішення справи по суті, в даному випадку, може ускладнити виконання рішення суду чи привести до необхідності додавати значних зусиль для відновлення прав саме позивача, до суду 1-ї та 2-ї інстанцій не надано.

Крім того, як вже зазначалося вище, на думку судової колегії, вказані у заяві позивача заходи по забезпеченню позову також не підлягають задоволенню ще й з тих підстав, що останні фактично направленні на обмеження дій виконавчого комітету Одеської міськради, який, в свою чергу, взагалі не є стороною (т.б. відповідачем) у даній справі та, до того ж, його дії чи рішення про вжиття заходів щодо демонтажу спірної ТС на момент винесення судом 1-ї інстанції оскаржуваної ухвали від 31.07.2018 року взагалі не оскарженні позивачем в судовому порядку.

Таким чином, з врахуванням вказаних вище обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає висновок суду 1-ї інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову передчасним і необґрунтованим та таким, що не відповідає змісту положень ст.ст.150,151 КАС України.

Також, слід зазначити і про те, що зі змісту приписів ст.ст.9,77 КАС України слідує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спірного питання, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в зв'язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, у відповідності до ч.2 ст.9 та п.п.1,3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати судове рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове - про відмову у задоволенні заяви про забезпечення строку.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 223, 308, 309, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 03.12.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук