Справа № 814/1331/18
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Миколаїв.

03 грудня 2018 р.справа № 814/1331/18

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., у спрощеному позовному провадженні із повідомленням учасників справи, у письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаМіністерства оборони України, Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачаМиколаївський обласний військовий комісаріат, АДРЕСА_2

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) звернулась із адміністративним позовом до Міністерства оборони України (надалі - відповідач або МО України), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - третя особа), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 , дочці - ОСОБА_2 та сину - ОСОБА_3 , одноразової грошової допомоги, як дружині, дочці та сину померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 старшого прапорщика ОСОБА_4 , в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (надалі - Порядок № 975);

2) зобов`язати МО України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 і членам сім`ї такої допомоги.

Свої вимоги позивач обґрунтувала наступним: у жовтні 2017 р. помер її чоловік - ОСОБА_4 , який на момент смерті проходив службу за контрактом у Збройних Силах України. Відповідно до Лікарського свідоцтва про смерть і Висновку експерта, смерть ОСОБА_4 настала внаслідок гострого геморагічного панкреатиту, який супроводжувався панкреатогенним шоком. За результатами токсикологічного дослідження, проведеного в рамках експертизи, в крові померлого був виявлений етиловий спирт у кількості 4,42%, але, відповідно до Висновку експерта, наявність у крові ОСОБА_4 етилового спирту, не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із його смертю. В той же час, рішенням комісії МО України позивачу було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, так як, на думку відповідача, на час смерті ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що виключає призначення допомоги. На переконання позивача, відмова відповідача є протиправною, так як смерть її чоловіка настала внаслідок наявного захворювання, а не у зв`язку із станом алкогольного сп`яніння.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у своєму відзиві просив відмовити в його задоволенні. Послався на факт виявлення в крові ОСОБА_4 етилового спирту, відтак, його смерть, на переконання відповідача, наступила внаслідок алкогольного сп`яніння, а згідно із ст. 164 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у випадку смерті військовослужбовця внаслідок вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, грошова допомога не виплачується. Також, у відзиві відповідач наголошує на тому, що причинний зв`язок смерті ОСОБА_4 із наявністю в його крові етилового спирту не був предметом дослідження експерта, а тому його висновок не містить обставин, які входять до предмету доказування в даній справі (а. с. 96-99).

Третя особа письмових пояснень щодо позову не подала, свого представника в судове засідання не направила.

Позовна заява залишалась без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) (а. с. 60-61).

Під час розгляду адміністративної справи, суд вирішив клопотання відповідача про призначення судово-медичної експертизи, відмовивши в його задоволенні (а. с. 93-94, 106-107).

Справа розглянута у спрощеному позовному провадженні із повідомленням учасників справи.

На підставі ст. 205 ч. 9 КАС України, справа розглянута у письмовому провадженні.

Вирішуючи спір суд враховує наступне.

20 грудня 2013 р. ОСОБА_4 уклав п`ятирічний контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (а. с. 25-28).

Факт проходження ОСОБА_4 військової служби за контрактом підтверджується і копією посвідчення прапорщика на його ім`я, в якому зроблено відповідний запис про вищезазначений контракт (а. с. 30-32).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а. с. 29).

26 грудня 2017 р. проведено службове розслідування за фактом смерті ОСОБА_4 , результати якого оформлені відповідним Актом, з якого слідує, що 25 жовтня 2017 р., прибувши до дому зі служби, ОСОБА_4 знепритомнів і через декілька годин помер в автомобілі швидкої медичної допомоги (а. с. 16-19).

В Акті службового розслідування міститься висновок про те, що смерть ОСОБА_4 не була наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 17).

26 жовтня 2017 р. Миколаївським обласним бюро судово-медичної експертизи складене Лікарське свідоцтво про смерть № 3176, у графі "Причина смерті" якого вказано: "Панкреатогенний шок. Гострий геморагічний панкреатит. Гостра серцево-судинна недостатність. Ішемічна хвороба серця." (а. с. 36).

19 грудня 2017 р. складено Висновок експерта № 3176 (надалі - Висновок експерта № 3176), в якому зазначено, що смерть ОСОБА_4 настала в результаті наявного захворювання - гострого геморагічного панкреатиту, яке ускладнилось панкреатогенним шоком (а. с. 45-49).

У Висновку експерта № 3176 також зазначено, що при судово-токсикологічному дослідженні, оформленому актом № 4735 від 2 листопада 2017 р., у крові трупа ОСОБА_4 виявлений етиловий спирт 4,42%, що відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння у живих осіб (а. с. 42).

Протоколами № 44 Військово-лікарської комісії Південного регіону та № 433 Центральної військово-лікарської комісії, обидва від 15 лютого 2018 р., встановлено, що захворювання і причина смерті ОСОБА_4 пов`язані з проходженням ним військової служби (а. с. 13, 15).

6 березня 2018 р. Протоколом № 26 Комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (надалі - Протокол № 26), позивачу відмовлено у призначенні такої допомоги (а. с. 12).

У Протоколі № 26 зазначено, що на час смерті ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується Висновком експерта № 3176, а відповідно до ст. 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у випадку смерті військовослужбовця внаслідок вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, грошова допомога не виплачується.

Суд знаходить цей висновок відповідача таким, що не ґрунтується на обставинах справи та зроблений на підставі хибного тлумачення законодавства.

Як визначено ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей (ст. 3 ч. 1 п. 1 Закону). Дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження (ст. 3 ч. 2 Закону).

Стаття 16 ч. 1-2 п. 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначають, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

У відповідності до ст. 161 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є дружиною померлого, а членами родини дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 (а. с. 58-59, 68-70).

Розмір одноразової грошової допомоги визначений ст. 162 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Так, у відповідності до п. "а" цієї норми, допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (ст. 163 ч. 6 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Аналогічні за змістом норми щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця містяться і у Порядку № 975.

Обмеження у виплаті одноразової грошової допомоги встановлені ст. 164 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і п. 19 Порядку № 975: призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

З наведеної норми вбачається, що для законної відмови у виплаті одноразової грошової допомоги необхідно, щоб смерть військовослужбовця стала наслідком його дій, вчинених у стані алкогольного сп`яніння, тобто тільки факту знаходження військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння, як про це вказано відповідачем у Протоколі № 26, недостатньо для правової кваліфікації за ст. 164 ч. 1 п. "б" Закону.

Крім того, сукупністю письмових доказів, зокрема Лікарським свідоцтвом про смерть, Актом службового розслідування, Висновком експерта № 3176, Протоколами військово-лікарських комісій, підтверджується, що причиною смерті ОСОБА_4 стала панкреатична хвороба, а не стан алкогольного сп`яніння.

Твердження відповідача про те, що експерт не досліджував питання причинно-наслідкового зв`язку між наявністю в крові ОСОБА_4 етилового спирту та його смертю, не відповідають дійсності - в описовій і резолютивній частинах Висновку експерта № 3176 зазначено про виявлення у крові померлого етилового спирту, а тому ця обставина бралась експертом до уваги і не зважаючи на це, він зробив висновок про те, що причиною смерті стала саме панкреатична хвороба, а не стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

У той же час, суд вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту - першою його вимогою є визнання протиправними дій МО України, які полягають у відмові виплатити одноразову грошову допомогу. Разом із тим, така відмова відповідача оформлена Протоколом № 26, а тому якщо дії суб`єкта владних повноважень не є самі по собі порушенням прав особи, то скасуванню підлягає кінцевий результат таких дій - в даному спорі ним є Протокол № 26.

Використовуючи право надане суду ст. 245 ч. 1 п. 10 КАС України, суд обирає інший спосіб захисту прав позивача, а саме визнання протиправним і скасування Протоколу № 26.

Що стосується задоволення іншої позовної вимоги - покладення на МО України обов`язку прийняти рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, то суд виходить з того, що в даному випадку прийняття такого рішення не є виключною компетенцією (дискрецією) відповідача, реалізація якої здійснюється на власний розсуд - відповідач повинен тільки встановити наявність обставин, з якими закон пов`язує здійснення виплати, і не вправі відмовити за наявності таких обставин.

У відповідності до вимог ст. 245 ч. 4 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасуванні Протоколу № 26 та зобов`язання МО України прийняти рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 та членам сім`ї одноразової грошової допомоги.

За приписами ст. 139 ч. 1 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовими витратами в даній справі є судовий збір, доказів понесення інших судових витрат учасники справи суду не подавали. Судовий збір позивачем сплачено в сумі 705,0 грн. (а. с. 4) і з урахуванням вищенаведених приписів законодавства, він підлягає стягненню на користь позивача в повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168, ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), задовольнити.

2. Протокол № 26 Комісії Міністерства оборони України (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168, ) з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 6 березня 2018 р., в частині відмови в призначенні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю старшого прапорщика ОСОБА_4 , визнати протиправним і скасувати.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України, в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168, ), на підставі Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975, прийняти рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку із смертю старшого прапорщика ОСОБА_4 .

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 705,0 грн. (сімсот п`ять гривень).

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз