Справа № 802/113/18-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/113/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук Максим Петрович

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

27 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

представника відповідача - Слісаренко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року (суддя Альчук М.А.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 року позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, що полягає у неприйнятті рішення щодо надання статусу учасника бойових дій за зверненнями ОСОБА_3. Зобов'язано Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України розглянути заяву ОСОБА_3 від 10.11.2017 року про надання статусу учасника бойових та прийняти відповідне рішення з дотриманням вимог Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2016 року № 957, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.11.2016 року за № 1553/29683. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Державна фіскальна служба України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі, з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року та відмовити позивачу в задоволенні позову.

Інші учасники в судове засіданні не з"явились, що не перешкоджає апеляційному розгляду, відповідно до ст. 313 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши представника відповідача, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_3 проходить службу в Головному управління ДФС України у Вінницькій області.

На підставі Наказу Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 28.03.2016 № 016 ОСОБА_3 залучено до складу сил та засобів, які залучаються та беруть участь в Антитеростичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Наказом Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 117 від 26.04.2016 року ОСОБА_3, старший оперуповноважений з особливо важливих справ сектору КПВВ «Сьомий» управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Донецькій області вважається таким, що прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Наказом Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 15.06.2017 року № 167 позивач вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть участь в Антитеростичній операції на території Донецької та Луганської областей 15.06.2016 року

01.02.2017 року позивач звернувся до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Державної фіскальної служби України.

10.03.2017 року на адресу позивача відповідач надіслав лист № 3367/к/99-99-04-04-01-14 «Про надання інформації» згідно з яким на засіданні Комісії 24.02.2017 року прийнято рішення відкласти розгляд матеріалів про надання позивачеві статусу учасника бонових дій до моменту закінчення кримінального провадження. Також в цьому листі зазначено, що за наявною інформацією (лист Головного управління ДФС у Вінницькій області від 24.02.2017 № 723/8/02-32-04-01) позивач є підозрюваним у вчиненні кpимiнaльного правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 368 Кримінального кодексу України, безпосередньо в зоні проведення антитерористичної операції.

За результатом оскарження в судовому порядку дій Комісії щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 29.10.2017 р. у справі № 802/1443/17-а позивачу відмовлено у позові з тих підстав, що лист відповідача від 10.03.2017 року № 3367/к/99-99-04-04-01-14 не є рішенням суб'єкта владних повноважень та не зумовлює виникнення будь-яких прав та обов'язків для осіб.

10.11.2017 року ОСОБА_3 повторно направив заяву про надання статусу учасника бойових дій.

У відповідь на повторну заяву, на адресу позивача від Комісії надійшов лист від 19.12.2017 року № 1704/К99-99-04-04-01-14, в якому зазначено, що викладені у зверненні питання були предметом судового позову, які відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 26.10.2017 р. у справі № 802/1443/17-а залишено без задоволення. Зазначене стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків, що відповідачем протиправно не прийнято рішення щодо надання статусу учасника бойових дій за зверненнями ОСОБА_3. Зокрема, вичерпний перелік підстав для відмови у надання статусу учасника бойових дій визначений п. 7 Положення №957, згідно якого комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі, зокрема наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції. Однак, станом на момент прийняття вказаних листів та станом на момент розгляду справи по суті не надано доказів наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення позивачем ОСОБА_3 умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Даючи оцінку висновкам суду першої інстанції та спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

В апеляційній скарзі апелянт наголошує на пропущенні позивачем строку звернення до суду з даним позовом. Проте, зазначене не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, позивач двічі звертався до відповідача із заявами про надання статусу учасника бойових дій (10.11.2017 року та 01.02.2017 року). За наслідками розгляду вказаних заяв відповідачем в порушення Порядку № 957 рішення не приймались, а надавались відповіді інформаційного характеру від 10.03.2017 року № 3367/к/99-99-04-04-01-14 "Про надання інформації" та від 19.12.2017 року 17004/К/99-99-04-04-01-14 "Про розгляд заяви".

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, за правилами частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси,

У разі наявності порушення прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом своїх прав за межами, встановлених КАС України строків, суд може поновити їх та вирішити спір по суті (задовольнити вимоги) чи залишити заяву без розгляду.

Апеляційний суд враховує правову позиціяю з цього приводу, викладену в постанові Верховного Суду України від 24.11.2015 року справа № П/800/259/15.

Судом першої інстанції встановлено порушення прав позивача та тривалу бездіяльність суб'єкта владних повноважень, яка полягає у не вчиненні дій, які він повинен був і міг вчинити, а тому, апеляційний суд погоджується, що в даному випадку позивачем дотримано строк звернення до суду з даним позовом.

Що стосується відмови відповідача у наданні позивачу статусу учасника бойових дій, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення, визначено спеціальним Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-XII (далі - Закон № 3551).

Відповідно до статті 4 вказаного Закону ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

У відповідності до статті 5 Закону №3551 учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Положеннями п. 19 ч.1 ст. 6 цього Закону учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Встановлено, що позивач брав участь в антитерористичній операції та є таким, що належить до категорії осіб рядового і начальницького складу оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Порядок розгляду матеріалів та надання статусу учасника бойових дій у Державній фіскальній службі встановлений Положенням про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2016 р. №957 (далі - Положення № 957).

Відповідно до розділу І пункту 1 вказаного Положення Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України (далі - Комісія) утворюється відповідно до пункту 5 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413.

Відповідно до розділу ІІ пункту 2 Положення №957, Комісія має право відмовляти в наданні статусу учасника бойових дій у разі відсутності для надання відповідного статусу підстав.

Згідно п. 7 Положення №957 комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі: відсутності документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення; надання недостовірних даних про особу; виявлення факту підроблення документів про участь в антитерористичній операції, у забезпеченні її проведення; наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції. Даний перелік підстав для відмови у наданні статусу учасника бойових дій є вичерпним.

Комісія вивчає документи, у разі потреби заслуховує пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій (п. 3 розділу ІІ Положення №957).

Розділом ІV пунктом 1 Положення №957 визначено, що формою роботи Комісії є засідання, що проводяться не рідше двох разів на місяць (за наявності документів для розгляду).

В силу п.5 вказаного розділу визначено, що рішення Комісії складається за формою, наведеною у додатку до Положення №957, підписується головою і секретарем Комісії та скріплюється гербовою печаткою ДФС.

За приписами п. 9 Положення №957, рішення комісії може бути оскаржене.

Таким чином, документи подані для надання статусу учасника бойових дій розглядаються на засіданні Комісії протягом місяця. За результатами розгляду поданих документів Комісія приймає рішення, яке підписується головою і секретарем Комісії та скріплюється гербовою печаткою ДФС. Рішення Комісії може бути оскаржене.

Судом встановлено, що Комісією ДФС за наслідками розгляду заяв позивача про надання статусу учасника бойових дій двічі надавались листи від 10.03.2017 року № 3367/к/99-99-04-04-01-14 "Про надання інформації" та від 19.12.2017 року 17004/К/99-99-04-04-01-14 "Про розгляд заяви", якими заяви позивача по суті не розглянуті, а лише носять інформаційний характер. Крім того, оформлення результатів розгляду заяви про надання статусу учасниками бойових дій у формі листів не передбачено Положенням № 957.

Крім того, в листі від 10.03.2017 року № 3367/к/99-99-04-04-01-14 "Про надання інформації" зазначено, що на засіданні Комісії 24.02.2017 року прийнято рішення відкласти розгляд матеріалів про надання позивачеві статусу учасника бонових дій до моменту закінчення кримінального провадження. За наявною інформацією (лист Головного управління ДФС у Вінницькій області від 24.02.2017 № 723/8/02-32-04-01) позивач є підозрюваним у вчиненні кpимiнaльного правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 368 Кримінального кодексу України, безпосередньо в зоні проведення антитерористичної операції.

Вичерпний перелік підстав для відмови у надання статусу учасника бойових дій визначений п. 7 Положення №957, згідно якого комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі, зокрема наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, станом на момент прийняття вказаних листів та станом на момент розгляду справи по суті не надано доказів наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення позивачем ОСОБА_3 умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, апеляційний суд вважає, що відповідачем протиправно не прийнято рішення щодо надання статусу учасника бойових дій за зверненнями ОСОБА_3, а тому, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 грудня 2018 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.