Справа № 826/3007/17
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3007/17 Головуючий у 1 інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Файдюка В.В. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Міністерства юстиції України, Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Потапова Михайла Юрійовича, треті особи: Український консорціум "Екосорб", Товариство з обмеженою відповідальністю "ПН Інвест", Державний реєстратор Комунального підприємства "Бюро державної реєстрації" Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Галкін Євген Володимирович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозов Геннадій Вікторович про скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Міністерство оборони України звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Потапова Михайла Юрійовича, треті особи: Український консорціум "Екосорб", Товариство з обмеженою відповідальністю "ПН Інвест", Державний реєстратор Комунального підприємства "Бюро державної реєстрації" Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Галкін Євген Володимирович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозов Геннадій Вікторович, в якому просив скасувати наказ Міністерства юстиції України від 29.12.2016 р. №1893/7; визнати незаконними дії приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Потапова Михайла Юрійовича при внесенні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розділ з реєстраційним номером №24 запису про право власності №14684636; скасувати рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Потапова Михайла Юрійовича №14684636-щодо реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «ПГ «Інвест» (код за ) права власності на квартиру загальною площею 55,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 24.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 29.12.2016 року №1893/7. Скасовано рішення про державну реєстрацію припинення права власності індексний номер 33732025 від 06.02.2017 року 17:31:32. Визнано незаконними дії приватного нотаріуса Києві-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Потапова Михайла Юрійовича та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29776427 від 26.05.2016 року 20:52:21, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно винесено запис про право власності №14684636 та відкрито розділ на об'єкт нерухомого майна №24.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Міністерства юстиції України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 29.12.2016 року №1893/7. Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції ухвалено рішення, яким суд покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок прийняти конкретний варіант дискриційного рішення, в той час як відповідач не виходив за межі своїх повноважень та діяв у спосіб передбачений законом.

11 жовтня 2018 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів №Д/27.2/071224-170, укладеного між позивачем та АК «Промінвестбанк» 24.12.2007 року позивачем набуто право власності на облігації серії «G» у кількості 55 штук, що відповідає 54,83 квадратних метрів квартири.

Також, 24.12.2007 року ОСОБА_5 та УК «Екосорб» укладено договір №36-262-ЧК бронювання об'єкта нерухомого майна (із змінами, внесеними до нього 23.03.2010 року), відповідно до якого за ОСОБА_5 закріплено однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до акту пред'явлення до погашення облігацій від 23.03.2010 року між УК «Екосорб» та ОСОБА_5 перераховано облігації на рахунок в цінних паперах УК «Екосорб» НОМЕР_2, відкритий у ВАТ «Всеукраїнський депозитарій цінних паперів», що також підтверджується випискою про операції з цінними паперами на рахунку у цінних паперах НОМЕР_3 за період з 30.03.2010 року по 30.03.2010 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №65567074 від 11.08.2016 року вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), на підставі якого до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено запис про право власності №15848272 та відкрито розділ №24 на об'єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_5

При цьому, на підставі рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Потапова М.Ю. індексний номер 29776427 від 26.05.2016 року зареєстровано право власності за ТОВ «ПГ Інвест» спірний об'єкт нерухомого майна, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №14684636 з відкриттям розділу №24.

Враховуючи вказані обставини, які на думку позивача порушують його права, останній звернувся із скаргою 18.10.2016 року до Міністерства юстиції України на дії Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Потапова Михайла Юрійовича, в якій просив визнати дії приватного нотаріуса Києві-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Потапова Михайла Юрійовича незаконними та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування запису про право власності №14684636 з відкриттям розділу №24, у зв'язку з відсутністю такого об'єкту нерухомого майна, оскільки зазначений корпус АДРЕСА_2 взагалі не існує.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2016 року №1893/7 на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 29.11.2016 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5, оскільки скарга подана особою, якою не надано документів, які б підтверджували факт порушення її прав у результаті прийняття оскаржуваного рішення.

Позивач, вважаючи дії відповідачів протиправними щодо прийняття спірних рішень, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав (далі - Закон).

Згідно частини 1 статті 2 Закону №1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В силу ч. 1 статі 4 Закону України №1952-IV, державній реєстрації підлягають право власності; речові права, похідні від права власності; право власності на об'єкт незавершеного будівництва; заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до ст. 27 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно частини 4 статті 18 Закону №1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

В силу пункту 1 частини 3 статті 10 Закону №1952-IV, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Частиною 1 статті 12 Закону №1952-IV визначено, що державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

З матеріалів справи вбачається, що за позивачем було зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

У той же час, за ТОВ «ПГ Інвест» приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Потаповим М.Ю. прийнято оскаржуване рішення №14684636 щодо реєстрації за ТОВ «ПГ «Інвест» (код за ) права власності на квартиру загальною площею 55,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Спірні правовідносини стосуються правомірності державної реєстрації права власності на один і той же об'єкт нерухомого майна - квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Матеріали справи не містять доказів щодо наявності корпусів у будинку, розташованому за спірною адресою АДРЕСА_1.

Згідно приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Крім того, відсутні також документи на підставі яких вчинено реєстраційні дії щодо права власності за ТОВ «ПГ «Інвест» (код за ) на квартиру загальною площею 55,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що свідчить про їх відсутність на час прийняття спірного рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що спірне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29776427 від 26.05.2016 року 20:52:21, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно винесено запис про право власності №14684636 та відкрито розділ на об'єкт нерухомого майна №24, прийняте без документів, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та при наявності вже зареєстрованого права власності, із зазначенням неіснуючого корпусу є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім цього, згідно з витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №79705865 від 06.02.2017 року було припинено право власності на об'єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1, на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Галкіна Євгена Володимировича.

Проте, як зазначалось вище, за адресою: АДРЕСА_1, не існують будь-які секції або корпуси, а тому, враховуючи відсутність документів на право власності у ТОВ «ПГ Інвест» на вказаний об'єкт, рішення про державну реєстрацію припинення права власності від 06.02.2017 року індексний номер 33732025 також правомірно скасовано судом першої інстанції.

Щодо доводів апелянта про правомірність наказу Міністерства юстиції України від 29.12.2016 року №1893/7, колегія суддів зазначає наступне.

Так, порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів визначений статтею 37 Закону № 1952-IV, а також Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128.

Відповідно до ст. 37 Закону №1952-IV, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

В силу частини 5 ст. 37 Закону №1952-IV, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Частиною 8 ст. 37 Закону № 1952-IV визначено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, зокрема, якщо: скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті.

Процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту, що здійснюється Мін'юстом та його територіальними органами визначає Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128.

Згідно п. 3 Порядку, (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права було порушено, що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості, передбачені Законом.

У відповідності до п. 7 Порядку у разі, коли встановлено порушення вимог Закону щодо строків подання скарги та вимог щодо її оформлення, суб'єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Так, спірним наказом відповідача - Міністерства юстиції України від 29.12.2016 року №1893/7 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 від 18.10.2016 року з тих підстав, що скарга подана особою, яка не може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття оскаржуваного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, до скарги позивачем додано: копію договору купівлі - продажу цінних паперів № Д/27.2/071224-170 від 24.12.2007 року; копію виписки про залишки на рахунку у цінних паперах № 003523 від 27.12.2007 року; інформацію про випуск облігацій; договір № 36-262-ЧК бронювання об'єкта нерухомого майна від 24.12.2007 р. із додатковою угодою від 23.03.2010 року; копія сертифікату серії ІУ № від 15.09.2015 року; копію листа Виконавчого комітету Петропавлівсько- Борщагівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області № 1-12/935 від 19.08.2016 року та ін.

Враховуючи те, що вищевказаним підтверджено порушення прав позивача у даній справі, а також скасування судом та державним реєстратором спірних реєстраційних дій, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не в повному обсязі досліджено питання, зазначені у скарзі, та помилково надано оцінку, що обставини скарги, не порушують права та інтереси ОСОБА_5, а тому оскаржуваний наказ визнано протиправним та скасовано правомірно.

Як вірно зазначено апелянтом, згідно із правовою позицією Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеною в постанові від 04 березня 2017 року, суд не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень (вчинення дій), передбаченими частиною третьою статті 2 КАС, підміняти його і перебирати на себе повноваження, надані Конституцією України главі держави.

Колегія суддів зауважує, що, зобов'язуючи орган державної влади виконати свої дискреційні повноваження, суд встановлює справедливість та відновлює баланс взаємодії між державним органом та особою чи суб'єктом господарювання.

Також, суд робить неможливим виникнення вільного трактування та зловживання органами державної влади своїми дискреційними повноваженнями.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250,315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Файдюк В.А Чаку Є.В.
Повний текст постанови виготовлено 03 грудня 2018 року

v