Справа № 812/1747/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року справа №812/1747/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Шишова О.О., секретар судового засідання Романченко Г.О., за участі представника позивача Дядько Г.П., представника відповідача Подройко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року (повне судове рішення складено 21 вересня 2018 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 812/1232/18 (суддя в І інстанції Секірська А.Г.) за позовом Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року Комунальне підприємство «Лисичанськтепломережа» (далі - позивач, КП «Лисичанськтепломережа») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Луганській області) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в лютому 2014 року позивачем до контролюючого органу подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2014 рік від 25.02.2015 № , в якій зазначено розрахунок авансового внеску з податку на прибуток (код рядка 23) в сумі 225633,00 грн. щомісячно протягом 2015 року, загальна сума авансових внесків за 2015 рік дорівнює 2030697,00 грн. За результатами фінансово-господарської діяльності за 9 місяців 2015 року КП «Лисичанськтепломережа» склало та подало до податкового органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за ІІІ квартал 2015 року № від 05.11.2015, згідно з якою підприємство закінчило 9 місяців 2015 року зі збитками, в результаті чого об'єкт оподаткування (рядок 04 декларації) склав 18392823 грн. зі знаком «-».

Враховуючи те, що в декларації за 2014 рік розраховано авансові внески з податку на прибуток за 2015 рік на загальну річну суму 2030697,00 грн., а фактично 9 місяців 2015 року закінчено зі збитками, то у рядках 13 ЗП та 14 декларації за ІІІ квартал 2015 року зазначено про зменшення нарахованої суми податку в сумі 1579431 грн. За результатами фінансово-господарської діяльності у 2015 році КП «Лисичанськтепломережа» склало та подало до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік від 09.02.2016 № , згідно з якою 2015 рік збитковий, об'єкт оподаткування (рядок 04) склав «-34916950 грн».

Також, в декларації за 2014 рік розраховано авансові внески з податку на прибуток за 2015 рік на загальну річну суму 2030697,00 грн., а фактично 2015 рік закінчено зі збитками, то у рядках 16ЗП та 17 декларації за 2015 рік зазначено про зменшення нарахованої суми податку у сумі 2030697,00 грн.

Згідно вимог до подання податкової декларації з податку на прибуток підприємств, затверджених наказами Міністерства фінансів України від 30.12.2013 № 872 та від 20.10.2015 № 897, до декларації за ІІІ квартал 2015 року та за 2015 рік додатково було складено та приєднано «Додаток ЗП до рядка 13 податкової декларації з податку на прибуток підприємств» та «Додаток ЗП до рядка 16 ЗП податкової декларації з податку на прибуток підприємств» за звітний податковий період 2015 рік про зменшення нарахованої суми податку.

Позивачем при вивченні матеріалів позовної заяви ГУ ДФС у Луганській області до КП «Лисичанськтепломережа» встановлено, що податковий орган не вніс ніяких коригувань до облікової картки платника податків про зменшення суми авансових внесків за 2015 рік, а за наслідками декларації за 2015 рік замість внесення відповідних коригувань до облікової картки платника податків про зменшення суми авансових внесків за 2015 рік та об'єкту до оподаткування за 2015 рік, 19.02.2016 зараховано вищевказане «зменшення нарахованої суми податку за 2015 рік» в сумі 2030697 грн. в рахунок погашення податкового боргу за більш ранні періоди, отже посилаючись на статті 57, 87, 153 Податкового кодексу України просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ ДФС у Луганській області щодо зарахування суми зменшення нарахованої суми податку на прибуток підприємств в розмірі 2030697 грн, визначеної у податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік від 09.02.2016 № в рахунок погашення податкового боргу, що виник до 31.12.2014;

- зобов'язати ГУ ДФС у Луганській області внести відповідні коригування до інтегрованої картки платника податку КП «Лисичанськтепломережа» по зменшенню нарахованих сум авансових внесків у 2015 році в розмірі 2030697 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року позовні вимоги було задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що 13.08.2015 набрав чинності Закон України від 17.07.2015 № 652-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування неприбуткових організацій», яким п.57.1 ст.57 Кодексу доповнено новим абзацом, а саме: «Платник податку, який за підсумками першого кварталу (півріччя, трьох кварталів) звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал (півріччя, трьох кварталів) звітного (податкового) року та не сплачувати авансові внески: за підсумками першого кварталу з червня грудня звітного (податкового) року та січня травня наступного звітного (податкового) року; за півріччя з вересня грудня звітного (податкового) року та січня травня наступного звітного (податкового) року; за три квартали з грудня звітного (податкового) року та січня травня наступного звітного (податкового) року. Податкові зобов'язання визначаються на підставі поданих податкових декларацій».

Платники податку на прибуток, які сплачують авансові внески за результатами 2014 року та за підсумками трьох кварталів 2015 року, не отримають прибуток або отримають збиток, матимуть право подати податкову декларацію за ІІІ квартал 2015 року та припинити сплату авансових внесків з грудня 2015 року по травень 2016 року. У зв'язку з внесенням змін до бюджетної класифікації наказом Мінфіну України від 20.07.2015 № 651 «Про затвердження змін до бюджетної класифікації» у частині виключення кодів, передбачених для обліку надходжень авансових внесків з податку на прибуток підприємств, ДКСУ 06.10.2015 здійснено закриття рахунків з обліку надходжень до бюджетів авансових внесків з податку на прибуток підприємств. Порядком не передбачено зменшення суми нарахованих авансових внесків у закритому ІКП в період з березня 2015 року по грудень 2015 року в розмірі 2030697 грн. на підставі декларації з податку на прибуток за 2015 рік № від 09.02.2016.

На виконання цього наказу 06.10.2015 здійснено злиття карток по ККДБ 11020201 (податок на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності (міста або району)) та ККДБ 11023201 (авансові внески з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності), в результаті чого сальдо по авансовим внескам у сумі 2484524,09 грн. в автоматичному режимі було зараховано на ІКП з податку на прибуток, тому на 31.12.2015 заборгованість по платнику з недоїмкою та пенею по ККДБ 11020201 (податок на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності (міста або району)) склала 7340158,94 грн.

Визначення поняття погашення податкового боргу згідно п.14.1.152 ст. 14 Податкового кодексу України - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом. Зменшення нарахованої суми авансових внесків з податку на прибуток, зазначені платником по справі № 812/1242/18, відбулося 19.02.2016 в інтегрованій картці платника податку в сумі 2030697,00 грн. на підставі декларації з податку на прибуток за 2015 рік від 09.02.2016 № (рядок 19 декларації). На момент подання декларації сума податкового боргу з податку на прибуток підприємств становила 7340158,94 грн., тобто в ІКП було зафіксоване абсолютне значення суми податкового боргу з цього податку. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 07.08.2015 у справі № 812/643/15 стягнуто кошти з рахунків у банках, обслуговуючих платника КП «Лисичанськтепломережа», в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток підприємств у загальній сумі 2089492 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представник позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 23.02.2015 позивачем до ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства № за звітний 2014 рік, в якій визначено розрахунок авансового внеску з податку на прибуток (рядок 23) в сумі 2030697,00 грн., тобто 225633,00 грн. щомісячно (а.с.7-8).

Зазначені суми авансових внесків підприємством не сплачувались.

13.08.2015 набрав чинності Закон України від 17.07.2015 № 652-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування неприбуткових організацій», яким п.57.1 ст.57 Кодексу доповнено новим абзацом, а саме: «Платник податку, який за підсумками першого кварталу (півріччя, трьох кварталів) звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал (півріччя, трьох кварталів) звітного (податкового) року та не сплачувати авансові внески: за підсумками першого кварталу з червня грудня звітного (податкового) року та січня травня наступного звітного (податкового) року; за півріччя з вересня грудня звітного (податкового) року та січня травня наступного звітного (податкового) року; за три квартали з грудня звітного (податкового) року та січня травня наступного звітного (податкового) року. Податкові зобов'язання визначаються на підставі поданих податкових декларацій».

05.11.2015 позивачем до ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств № за ІІІ квартал 2015 року, в якій об'єкт оподаткування (рядок 04) склав «-18392823 грн», у рядках 13ЗП та 14 зазначено про зменшення нарахованої суми податку в розмірі 1579431 грн (арк.спр.10-14).

09.02.2016 позивачем до контролюючого органу подано податкову декларацію з податку на прибуток № за звітний 2015 рік, з якої вбачається, що підприємство отримало у 2015 році збитки, об'єкт оподаткування (рядок 04) склав «-34916950 грн», і у рядках 16ЗП та 17 зазначено про зменшення нарахованої суми податку в розмірі 2030697 грн (арк.спр.18-23).

На дату подання цієї декларації сума податкового боргу з податку на прибуток підприємств (ККДБ 11020201) становила 7340158,94 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 07.08.2015 у справі № 812/643/15 стягнуто з КП «Лисичанськтепломережа» кошти в рахунок погашення податкового боргу в сумі 2089492,00 грн. (арк.спр.107-108).

Згідно даних ІКП, зазначену декларацію відображено в ІКП 19.02.2016 (арк.спр.76) і в автоматичному режимі засобами програмного забезпечення ІТС «Податковий блок» відбулося абсолютне зменшення суми податкового боргу з податку на прибуток минулих років у загальній сумі 2030697,00 грн. згідно з черговістю його виникнення:

- 1261543,51 грн. - зменшено борг за податковою декларацією з податку на прибуток підприємств від 11.02.2240;

- 64,00 грн. зменшено борг з пені, нарахованої на підставі уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств від 03.12.2013 № ;

- 1053,00 грн. зменшено борг за податковою декларацією з податку на прибуток підприємств від 03.12.2013 № ;

- 32,00 грн. зменшено борг за податковою декларацією з податку на прибуток підприємств від 03.12.2013 № ;

- 339796,00 грн. зменшено борг за податковою декларацією з податку на прибуток підприємств від 11.02.2013 № ;

- 88,00 грн. зменшено борг за податковою декларацією з податку на прибуток підприємств від 03.12.2013 № ;

- 340196,00 грн. зменшено борг за податковою декларацією з податку на прибуток від 11.02.2013 № 0;

- 88,00 грн. зменшено борг за податковою декларацією з податку на прибуток від 03.12.2013 № ;

- 1,82 грн. зменшено борг з пені, нарахованої з 04.12.2013 по 24.11.2016;

- 9523,62 грн. зменшено борг з пені, нарахованої з 31.10.2013 по 24.11.2016;

- 19807,80 грн. зменшено борг з пені, нарахованої з 01.07.2013 по 24.11.2016;

- 29598,59 грн. зменшено борг з пені, нарахованої з 21.02.2013 по 24.11.2016;

- 28904,66грн. зменшено борг з пені, нарахованої з 21.01.2013 по 24.11.2016.

Зменшення податкового боргу відбулося в порядку календарної черговості його виникнення згідно з вимогами підпункту 2 пункту 1 розділу VI Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422.

Отже, спірним питанням у даній справі є правомірність дій контролюючого органу щодо зарахування суми зменшення нарахованої суми податку на прибуток за 2015 рік у розмірі 2030697 грн., відображеної у податковій декларації з податку на прибуток підприємств за звітний 2015 рік від 09.02.2016 № , та додатку ЗП до рядка 16 ЗП податкової декларації з податку на прибуток підприємств за звітний період 2015 рік, рядки 16 «Зменшення нарахованої суми податку (рядок 16.1 + рядок 16.2 + рядок 16.3.1 додатка ЗП)» та 16.1 «Сума нараховано щомісячного авансового внеску з податку на прибуток відповідно до пункту 57.1 статті 57 глави 4 розділу ІІ та пункту 9 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України (пункт 57.1 статті 57 розділу ІІ Податкового кодексу України)» (арк.спр.23) в рахунок погашення податкового боргу минулих років в порядку календарної черговості його виникнення, а не шляхом коригування податкового зобов'язання платника з податку на прибуток за 2015 рік, раніше визначеного як сума авансових внесків в розмірі 2030697 грн. у податковій декларації з податку на прибуток підприємств від 25.02.2015 № .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до статті 14 ПК України:

грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1);

податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1).

штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.265 пункту 14.1).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) платники податків на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Суд зауважує, що у зв'язку зі змінами законодавства щодо оподаткування податком на прибуток підприємств, які відбулися саме у період виникнення спірних правовідносин, у ПК України була відсутня чітка норма, яка б дозволяла погашати податковий борг з податку на прибуток минулих періодів внаслідок подання платником декларації з відкоригованим показником податкових зобов'язань за конкретний період.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України визначено, що податкове законодавство України ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку - в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Так, наказом Міністерства фінансів України від 20.07.2015 № 651 «Про затвердження змін до бюджетної класифікації» у частині виключення кодів, передбачених для обліку надходжень авансових внесків з податку на прибуток підприємств, Державною казначейською службою України 06.10.2015 здійснено закриття рахунків з обліку надходжень до бюджетів авансових внесків з податку на прибуток підприємства, і 06.10.2015 на виконання цього наказу здійснено злиття карток по ККДБ 11020201 (податок на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності (міста або району)) та ККДБ 11023201 (авансові внески з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності), в результаті чого сальдо по авансовим внескам в сумі 2484524,09 грн. в автоматичному режимі було зараховано на ІКП з податку на прибуток, і станом на 31.12.2015 заборгованість платника по ККДБ 11020201 (податок на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності (міста або району)) склала 7340158,94 грн.

Тобто, з 31.12.2015 внаслідок злиття ІКП заборгованість з авансових внесків стала заборгованістю з податку на прибуток.

Зазначені обставини підтверджуються даними, що містяться в ІКП з податку на прибуток підприємств (арк.спр.69-80).

З огляду на наведене, факт подання підприємством 09.02.2016 податкової декларації з податку на прибуток № за звітний 2015 рік, з якої вбачається, що підприємство отримало у 2015 році збитки, об'єкт оподаткування (рядок 04) склав «-34916950 грн.», і у рядках 16ЗП та 17 зазначено про зменшення нарахованої суми податку в розмірі 2030697 грн., тобто з визначенням податкових зобов'язань, які є меншими, ніж сума раніше визначених авансових внесків, не можна вважати фактом погашення податкового боргу, оскільки, визначаючи у спеціальних рядках 16ЗП та 17 «Зменшення нарахованої суми податку» за звітний 2015 рік, підприємство таким чином коригує податкові зобов'язання з податку на прибуток саме за звітний 2015 рік, і зазначена сума не може спрямовуватися на погашення податкового боргу минулих періодів в порядку календарної черговості.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене та зважаючи на вивчені судом апеляційної інстанціях фактичних обставин справи, колегія зазначає, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправних дій ГУ ДФС у Луганській області щодо зарахування суми зменшення нарахованої суми податку на прибуток за 2015 рік у розмірі 2030697 грн., відображеної у податковій декларації з податку на прибуток підприємств за звітний 2015 рік від 09.02.2016 № , та додатку ЗП до рядка 16 ЗП податкової декларації з податку на прибуток підприємств за звітний період 2015 рік, рядки 16 «Зменшення нарахованої суми податку (рядок 16.1 + рядок 16.2 + рядок 16.3.1 додатка ЗП)» та 16.1 «Сума нараховано щомісячного авансового внеску з податку на прибуток відповідно до пункту 57.1 статті 57 глави 4 розділу ІІ та пункту 9 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України (пункт 57.1 статті 57 розділу ІІ Податкового кодексу України)» в рахунок погашення податкового боргу минулих років в порядку календарної черговості його виникнення.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок місцевого суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язати ГУ ДФС у Луганській області внести відповідні коригування до інтегрованої картки платника податку КП «Лисичанськтепломережа» по зменшенню нарахованих сум авансових внесків у 2015 році в розмірі 2030697 грн.

Верховний Суд у постанові від 13.02.2018 по справі № 816/2042/16 зазначив про наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов'язань платника податків.

В даному випадку, враховуючи те, що протиправні дії відповідача призвели до негативних наслідків, місцевий суд правомірно вийшов за межі позовних вимог та зобов'язав ГУ ДФС у Луганській області внести коригування до інтегрованої картки платника податку на прибуток комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» шляхом зменшення податкового зобов'язання платника з податку на прибуток за 2015 рік у розмірі 2030697,00 грн., раніше визначеного як сума авансових внесків в розмірі 2030697,00 грн. у податковій декларації з податку на прибуток підприємств від 25.02.2015 № .

Враховуючи викладене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не спростував докази, надані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 23, 33, 195, 292, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року у справі № 812/1747/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 05 грудня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді А.А. Блохін

О.О. Шишов