Справа № 804/4666/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року Справа № 804/4666/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №4148/04-36-13-20 від 03.04.2018р., -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2018р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та просить визнати протиправним і скасувати рішення №4148/04-36-13-20 відповідача від 03.04.2018р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.06.2018р. вона отримала лист з доданим до нього рішенням про анулювання свідоцтва про реєстрацію платника єдиного податку №4148/04-36-13-20 від 03.04.2018р. Позивач вважає, що при прийнятті оспорюваного рішення контролюючий орган діяв всупереч встановленому законодавством порядку, а тому дане рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки в результаті порушення відповідачем норм чинного законодавства позивач незаконно позбавлена права користуватися спрощеною системою оподаткування. Як зазначає позивач, оспорюване рішення було прийняте контролюючим органом на підставі відомостей індивідуальної картки платника податку, а не на підставі акту перевірки, як того вимагає п.299.11 ст.299 Податкового кодексу України, оскільки жодних перевірок позивача відповідачем не проводилося, акти перевірок та податкові повідомлення-рішення не складалися. Також позивач зазначає про невідповідність оспорюваного рішення ст.58 Конституції України, оскільки оспорюване рішення прийняте контролюючим органом 03.04.2018р., тоді як в ньому зазначено про анулювання реєстрації платника єдиного податку - позивача з 01.04.2018р. Додатково в письмових поясненнях від 14.09.2018р. позивач зазначає, що суми єдиного податку за 2016-2017 роки були сплачені позивачем у встановлений законодавством строк, оспорюване рішення винесене на підставі акту про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 03.04.2018р. №4146/04-36-1320, а не на підставі акту перевірки порушень позивачем вимог податкового законодавства, тоді як Податковий кодекс України взагалі не містить визначення акту про анулювання реєстрації платника єдиного податку. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на постанову Верховного Суду від 15.05.2018р. у справі №813/676/17, а також і на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2017р. та Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду від 12.07.2017р. у справі №804/2473/17.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, проте 14.09.2018р. представник відповідача подав до канцелярії суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.93).

Разом з тим, 07.09.2018р. представник відповідача подав до канцелярії суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі посилаючись на те, що станом на 01.04.2018р. в інтегрованій картці платника податку позивача наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів та лічиться заборгованість по єдиному внеску в сумі 3705,36 грн. (без урахування пені та штрафних санкцій) у звязку з чим відповідачем було анульовано реєстрацію платника єдиного податку позивача з 01.04.2018р. на підставі оспорюваного рішення.

Відповідно до ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи наведене, надане представником відповідача клопотання про розгляд справи за його відстності, строки розгляду справи, встановлені ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача згідно до вимог ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням наданого відповідачем відзиву.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 14.09.2018р.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у справі.

ОСОБА_4 з 19.03.1998р. зареєстрована як фізична особа-підприємець за адресою: Дніпропетровська обл., Нікопольський район, смт. Червоногригорівка, вул. Нагорна, буд. 55, перебуває на обліку у Нікопольській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, та в період з 01.01.2014р. по 31.03.2018р. перебувала на спрощеній системі оподаткування за ставкою єдиного податку 15% до розміру мінімальної заробітної плати, що підтверджується копіями свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та свідоцтва платника єдиного податку (а.с.41-42).

03.04.2018р. посадовими особами відповідача було встановлено, що у платника податку ФОП ОСОБА_4 наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох останніх послідовних кварталів та лічиться заборгованість по єдиному податку у розмірі 3705,36 грн., що є підставою для виключення такого платника з реєстру платника єдиного податку відповідно до п.п. «3» п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України, про що був складений акт щодо виключення фізичної особи-підприємця з реєстру платника єдиного податку за №4146/04-36-13-20, що підтверджується його копією (а.с.80).

На підставі вказаного акту, 03.04.2018р. контролюючим органом було прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку - ФОП ОСОБА_4 з 01.04.2018р. відповідно до п.п.3 п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України, що підтверджується його копією (а.с.16, 40).

Позивач просить визнати протиправним та скасувати зазначене рішення посилаючись на те, що при його прийнятті контролюючий орган діяв всупереч встановленому законодавством порядку, а тому дане рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки воно винесене на підставі акту про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 03.04.2018р. №4146/04-36-1320, а не на підставі акту перевірки порушень позивачем вимог податкового законодавства, що не передбачено чинним податковим законодавством.

Заслухавши представника позивача, який брав участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України (далі ПК України) платники єдиного податку першої і другої групи сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більше як до кінця поточного звітного року.

Підпунктом 3 п.299.10 ст.299 ПК України (у редакції чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадку передбаченому пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 цього Кодексу, зокрема, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

У відповідності до п.299.11 ст.299 ПК України встановлено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку субєкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку є встановлення контролюючим органом за наслідками перевірки факту наявності у платника податків податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Разом з тим, матеріали справи не містять акту перевірки, проведеної контролюючим органом відносно позивача щодо порушення останньою вимог чинного податкового законодавства, що може бути підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

При цьому, акт №4146/04-36-13-20 від 03.04.2018р. щодо виключення фізичної особи-підприємця з реєстру платника єдиного податку не є актом перевірки, оскільки форма такого акту податковим законодавством не передбачена, а відповідно, вказаний акт не може служити підставою для прийняття оспорюваного рішення.

Отже, із наведеного, судом не встановлено, а відповідачем не підтверджено жодними доказами факту проведення перевірки позивача та складання такого акту з дотриманням вимог ст.86 ПК України.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідачем не було проведено перевірки позивача щодо дотримання вимог податкового законодавства та, відповідно, контролюючим органом не було складено акту перевірки щодо порушення позивачем вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про протиправність оспорюваного рішення відповідача.

Зазначеної правової позиції дотримується і Верховний Суд у своїй постанові від 15.05.2018р. по справі №813/676/17.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, відповідачем не надано суду жодних доказів правомірності прийняття оспорюваного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку з урахуванням обставин, встановлених судом, доказів наданих позивачем, аналізу наведених норм податкового законодавства та вищевикладених висновків Верховного Суду.

Тоді як, позивачем надано достатньо доказів та наведено підстави, які свідчать про протиправність оспорюваного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку у відповідності до вимог ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, судом не можуть бути покладені в основу даного судового рішення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2017р. та Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду від 12.07.2017р. у справі №804/2473/17 з огляду на те, що з аналізу змісту наведених судових рішень видно, що вони стосуються наявності/відсутності податкового боргу у позивача у період з 01.01.2016р. по 01.04.2017р., який не є предметом даного спору, а тому не є підставою для звільнення від доказування обставин у цій справі у розумінні ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що при прийнятті оспорюваного рішення відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем, при прийнятті оспорюваного рішення, прав та інтересів позивача, у звязку із чим оспорюване рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку №4148/04-36-13-20 від 03.04.2018р. підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, слід стягнути з бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп., понесені позивачем згідно квитанції №0.0. від 20.06.2018р.(а.с.3).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №4148/04-36-13-20 від 03.04.2018р. - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №4148/04-36-13-20 від 03.04.2018р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (53283, Дніпропетровська обл., Нікопольський район, смт. Червоногригорівка, вул. Нагорна, буд. 55, ІПН НОМЕР_1) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження) відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складене 19.09.2018р.

Суддя ОСОБА_1