Справа № 814/1211/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1211/18

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчук В.О.

суддів: Шляхтицький О.І. , Семенюк Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частина НОМЕР_1 на рішення від 27 липня 2018 року, прийняте Миколаївським окружним адміністративним судом за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження у складі головуючого судді Лісовської Л.В.,

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення невиплаченої індексації грошового забезпечення в сумі 38723,71 грн.,-

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
16 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року.

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 невиплачену індексацію в розмірі 41264,05 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням від 27 липня 2018 року, Миколаївський окружний адміністративний суд задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 частково, а саме:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року.

- зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року;

- в решті позовних вимог відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Одеського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що з ОСОБА_1 було проведено повний розрахунок всіх виплат, на які останній мав право на момент звільнення та виключення зі списків особового складу частини.

Апелянт зазначає, що командування військової частини погоджується з тим фактом, що сума індексації грошових доходів громадян проводиться наростаючим підсумком, тобто кожного місяця, а не за рік, як вказано в довідці. Проте звертає увагу суду на те, що нарахування такої індексації проводилось згідно вказаних вище вимог, але в зв`язку з обмеженим фінансуванням військової частини з боку забезпечуючого фінансового органу, її виплата була проведена одним платежем після отримання такого фінансування.

Таким чином, апелянт зазначає, що командування військової частини діяло відповідно до Інструкції № 260 та виконувало роз`яснення Департаменту від 04.06.2016 року, в якому було зазначено про не нарахування індексації грошового забезпечення. Відсутність підстав для нарахування грошового забезпечення позивача ґрунтується також у тому, що відповідно ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік.

На підставі Указів Президента України № 455/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах» та № 296/2018 від 28 вересня 2018 року «Про переведення суддів», частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» проведено заходи з передачі справ та матеріалів, що перебували в провадженні Одеського апеляційного адміністративного суду до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

За результатами автоматизованого перерозподілу дану справу передано колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: Потапчук В.О., Семенюк Г.В., Шляхтицький О.І.

Відзиву на апеляційну скаргу від товариства з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс» до П`ятого апеляційного адміністративного суду не надходило.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження відповідно ст. 257, ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

- касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

- особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

- справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

- суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до П`ятого апеляційного адміністративного суду не надходило.

Справу розглянуто відповідно ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи.
Миколаївський окружний адміністративний суд частково задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_1 встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 період з 1990 року по 2017 рік проходив військову службу у Збройних Силах України. Наказом командувача високомобільних десантних військ Збройних Сил України від 19.10.2017 року № 72 позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом у зв`язку із закінченням строку контракту.

Вислуга років позивача на військовій службі станом на 30.11.2017 року складала 27 років 3 місяці 29 днів у календарному обчисленні та 33 роки 02 місяці у загальному обчисленні для призначення пенсії.

Джерела права й акти їх застосування.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та розглянувши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Керуючись ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За приписами ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Преамбулою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-XII встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Положеннями ст. 1 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Тобто, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст. 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Статтею 6 Закону № 1282-XII визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Кабінетом Міністрів України затверджено Постанову «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 року № 1078, згідно з п. 4 якого індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абз. 8 п. 4 Порядку № 1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Оцінка суду.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, заперечуючи проти позову, Військова частина НОМЕР_1 не посилається на відсутність обставин, передбачених статтею 4 Закону № 1282-ХІІ для проведення індексації, а лише посилається на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року № 248/3/9/1/2.

Колегія суддів зазначає, що посилання Військової частини НОМЕР_1 на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2 відповідно до якого, індексація грошового забезпечення військовослужбовців не підлягає нарахуванню до окремого роз`яснення та на складну фінансово-економічну ситуацію в державі, як на підставу для невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , не можуть бути підтвердженням правомірності його дій.

Отже, у спірних правовідносинах, відповідач повинен діяти відповідно до вимог Закону № 1282-ХІІ.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що фінансово-економічна ситуація в державі жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на отримання таких сум підвищення.

Водночас, відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Кечко проти України» зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певну категорію громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, які відповідно ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури тощо (рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії Військова частина НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2017 року є протиправними, а відтак порушене право ОСОБА_1 має бути поновлене шляхом зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2017 року

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Керуючись ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 6, ст. 9, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 325, ст. 328 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частина НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення невиплаченої індексації грошового забезпечення в сумі 38723,71 грн. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст рішення суду складений та підписаний колегією суддів 27 листопада 2018 року.

Головуючий суддя-доповідач Потапчук В.О.
Судді Шляхтицький О.І. Семенюк Г.В.