Справа № 826/8172/18
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 листопада 2018 року № 826/8172/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Національної поліції у м. Києві
простягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - Позивач або ОСОБА_1.) з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі також - Відповідач або ГУ НП у м. Києві) про стягнення у зв'язку з незаконним звільненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.05.2016 по 21.12.2017 у розмірі 188200 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано незаконним звільнення Позивача та поновлено його на посаді, проте не вирішено питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Позивач має право на виплату йому відповідного заробітку шляхом стягнення його з Відповідача.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву суду не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Керуючись частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши у порядку письмового провадження подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2017 у справі № 826/14873/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Атестаційної комісії Головного Управління Національної поліції у м. Києві № 3, Атестаційної комісії Головного Управління Національної поліції у м. Києві № 5 про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, адміністративний позов задоволений частково, зокрема, поновлено капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з 13.05.2016.

На виконання зазначеного судового рішення, наказом ГУ НП у м. Києві від 19.04.2018 № 389 о/с, скасовано наказ ГУ НП у м. Києві від 12.05.2016 № 416 о/с «Щодо особового складі» у частині звільнення ОСОБА_1.

Разом з тим, судом встановлено, що вказаним судовим рішенням дійсно не вирішено питання щодо стягнення на користь Позивача з Відповідача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.05.2016 по 21.12.2017.

На запит Позивача про проведення розрахунку суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, листом від 27.04.2018 № Р-55зі/125/30/01-2018 Відповідач повідомив, що оскільки ГУ НП у м. Києві у повному обсязі виконало рішення суду, правові підстави для проведення додаткових нарахувань та виплат відсутні.

Вважаючи, що має право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням шляхом стягнення відповідної суми з Відповідача, Позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються, зокрема, Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі також - КЗпП України) та Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі також - Порядок).

Відповідно до частини першої, другої, четвертої, шостої статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з частиною першою та другою статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Таким чином, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено (постанова Верховного Суду України від 28.10.2014).

Як вже зазначалося раніше, на виконання судового рішення від 21.12.2017 у справі № 826/14873/16 Позивача поновлено на посаді з 13.05.2016 як незаконно звільненого.

Разом з тим, з незрозумілих причин, у зазначеному рішенні не вирішено питання щодо виплати Позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, Позивач має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13.05.2016 (наступний день після незаконного звільнення) по 21.12.2017 (дата прийняття рішення у справі № 826/14873/16).

За припасами частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 32 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 № 21-395а13, в якій зазначено, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Відповідно до пункту 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно з довідкою управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП у м. Києві від 12.10.2018 № 2116 про доходи Позивача за березень-квітень 2016 року, середньоденна заробітна плата складає 188,66 грн., а середньомісячна заробітна плата складає 5754,00 грн. (виходячи з фактичної кількості відпрацьованих робочих днів у березні 2016 року - 31, у квітні 2016 року - 30, за які нараховувалось грошове забезпечення).

Виходячи з наведених величин, судом здійснено розрахунок середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу за період з 13.05.2016 по 21.12.2017, а саме: оскільки нарахована середньоденна заробітна плата становить 188,66 грн., середньомісячна заробітна плата складає 5754,00 грн., а кількість місяців днів вимушеного прогулу за період з 13.05.2016 по 21.12.2017 складає 19 календарних місяців та 8 днів, то середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, за період з 13.05.2016 по 21.12.2017 складає 110 835, 28 грн.

Разом з тим, Позивачем не наводячи у позовній заяві ґрунтовних доводів та посилань на законодавчі норми щодо порядку обрахунку середнього заробітку, які ним застосовувались при визначені суми такого заробітку, визначено до стягнення з Відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.05.2016 по 21.12.2017 у розмірі 188200 грн., що, з огляду на здійснений судом розрахунок, є помилковим.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач обов'язок щодо доказування не виконав.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в м. Києві на користь ОСОБА_1 у зв'язку з незаконним звільненням середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.05.2016 по 21.12.2017 у розмірі 110 835, 28 грн. (сто десять тисяч вісімсот тридцять п'ять гривень 28 копійок).

3. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в сумі 5754,00 грн. (п'ять тисяч сімсот п'ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.О. Григорович