Справа № 2140/1834/18
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1834/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

секретар: Рябчич А.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представники відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області,

про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, стягнення індексації доходів, різниці у середньому заробітку за час вимушеного прогулу після підвищення оплати праці,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі управління юстиції, відповідач 1), в якому з врахуванням збільшення позовних вимог просить стягнути:

середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 24 квітня 2018 року по день прийняття судового рішення у справі з розрахунку 423,99 грн. за кожен робочий день з вирахуванням обов'язкових до сплати податків та зборів;

індексацію стягнутих сум оплати праці у зв'язку із несвоєчасною виплатою у розмірі 15133,27 грн. з вирахуванням обов'язкових до сплати податків та зборів;

невиплачену різницю у середньому заробітку після його коригувань в сторону збільшення у розмірі 53407,04 грн. з вирахуванням обов'язкових до сплати податків та зборів, до якої включено суми: за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. 13724,88 грн, за період з 01.01.2018 р. по 08.10.2018 р. 39682,16 грн.

10 вересня 2018 року ухвалою судді відкрите спрощене провадження в адміністративній справі з викликом сторін в судове засідання.

8 жовтня 2018 року суд залучив до участі у справі у якості другого відповідача ОСОБА_5 юстиції України (далі відповідач 2).

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги, обґрунтовують їх тим, що позивач 30 червня 2015 року був призначений на посаду заступника начальника управління ГТУЮ у Херсонській області начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області. 28 жовтня 2016 року звільнений із займаної посади у звязку із накладенням дисциплінарного стягнення. Постановою ХОАС від 12.05.2017 р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017 р. у справі № 821/1757/16, наказ про накладення дисциплінарного стягнення скасований, а ОСОБА_1 поновлений на посаді з 28.10.2017 р. Після прийняття постанови суду першої інстанції позивач звернувся із листами до ОСОБА_5 юстиції України та ГТУЮ у Херсонській області із заявами про добровільне виконання судового рішення шляхом поновлення на займаній посаді та просив виплатити йому заробітну плату за час вимушеного прогулу які не розглянуті. Постановою ХОАС від 07.11.2017 р., залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018 р. у справі № 821/1409/17, з управління юстиції на користь позивача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 108541,44 грн за період з 29.10.2016 р. по 07.11.2017 р.

Постановою цього ж суду від 23.04.2018 р., частково зміненою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2018 р. у справі № 821/452/18, з управління юстиції стягнуто середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у розмірі 48758,85 грн за період з 08.11.2017 р. по 23.04.2018 р. з вирахуванням обовязкових платежів та зборів.

Позивач зазначає, що після задоволення позовів управління юстиції не виконує рішення суду, не поновлює на роботі, через що останній не має джерела доходів. Просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з розрахунку 423,99 грн за кожен робочий день.

У звязку із несвоєчасним виконанням судових рішень позивач просить стягнути з управління юстиції індексацію.

Позивач також стверджує, що за період з дати його звільнення посадовий оклад заступника начальника ГТУЮ у Херсонській області начальника УДВС ГТУЮ у Херсонській області неодноразово підвищувався, у звязку з чим на його користь підлягає стягненню різниця у середньому заробітку за час вимушеного прогулу та затримки виконання рішення суду, у розмірі 53407,04 грн. за період з 01.01.2017 р. по 08.10.2018 р.

Представники відповідачів позовні вимоги не визнали.

Відповідач 1 заперечення на позов обґрунтовує тим, що обов'язок поновлення на посаді позивача належить до компетенції ОСОБА_5 юстиції України тому з Управління юстиції не може бути стягнуто кошти в силу затримки виконання рішення суду щодо поновлення позивача на посаді. Також посилається на те, що обов'язок сплати середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виникає у роботодавця у разі затримки виконання рішення суду, тобто після поновлення незаконно звільненого працівника із порушенням встановлених законом строків. Проте, якщо працівника фактично не поновлено на роботі, встановити строк затримки виконання судового рішення неможливо.

Відповідач 1 посилається на пункт 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", відповідно до якого при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. В матеріалах позову відсутні підтвердження того, що позивач не перебуває на обліку в Херсонському міському центрі зайнятості та не отримує допомогу по безробіттю, а також не перебуває у трудових відносинах з іншим роботодавцем.

Крім того, позовні вимоги в частині стягнення індексації, враховуючи Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, задоволенню не підлягають, оскільки середній заробіток за час вимушеного прогулу та середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді не є заробітною платою, а є сумами, які мають разовий характер і розраховані із середньої заробітної плати.

Відповідач 2 проти позовних вимог також заперечує, посилається на те, що у постанові Херсонського окружного адміністративного суду від 12.05.2017 у справі № 821/1757/16 та постанові про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця Іванюти І.М. від 18.07.2018 № 56648844 зазначено назву посади заступник начальника управління Головного територіального управління юстиції у Херсонській області - начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Однак, наказом ОСОБА_5 юстиції України від 28.10.2016 № 4998/к "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1І." ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області. Тобто, у постанові суду та постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено назву посади, якої у штатному розписі ГТУЮ у Херсонській області не існувало та не існує. Видання МЮ України наказу про поновлення ОСОБА_6 на посаді заступника начальника Головного територіального управління юстиції начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області є неможливим.

Відповідач 2 зазначає, що обов'язок сплати середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виникає у роботодавця у разі затримки виконання рішення суду, тобто після поновлення незаконно звільненого працівника із порушенням встановлених законом строків. Проте, якщо працівника фактично не поновлено на роботі, а в даному разі таке поновлення взагалі є неможливим, то і встановити строк затримки виконання судового рішення є також неможливим. Вимоги позивача є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

В задоволенні позовних вимог відповідачі просять відмовити.

Вивчивши заяви по суті справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року у справі № 821/1757/16, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року, були визнані неправомірними та скасовані накази ОСОБА_5 юстиції України від 28.10.2016 № 4998/к "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 І." та Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 28.10.2016 № 2182/1 "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ", ОСОБА_1 поновлений на посаді заступника начальника управління Головного територіального управління юстиції у Херсонській області - начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з 28.10.2016 р.

Постановою ХОАС суду від 7 листопада 2017 року у справі № 821/1409/17, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2018 року, стягнуто з ГТУЮу Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.10.2016 року по 07.11.2017 року у розмірі 108541,44 грн.

Постановою ХОАС від 23 квітня 2018 року у справі № 821/452/18, частково зміненою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 8 серпня 2018 року, стягнуто з ГТУЮ у Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.11.2017 року по 23.04.2018 року у розмірі 48758,85 грн.

До теперішнього часу постанова суду від 12 травня 2017 року у справі № 821/1757/16 не виконана, позивач на посаді не поновлений.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд звертає увагу на такі обставини та приписи законодавства.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 був встановлений судом у справі № 821/1409/17 та складає згідно з постановою суду від 7 листопада 2017 року 423,99 грн. Постанова набрала законної сили 21 березня 2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі суд виходить із середньоденної заробітної плати у розмірі 423,99 грн.

З 24 квітня по 23 листопада 2018 року вимушений прогул позивача складає 148 робочих днів.

Отже, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка має бути виплачена позивачу становить 62750,52 грн (423,99 грн х 148 днів).

Суд також вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь різниці у середньому заробітку після його коригувань у сторону збільшення.

Так, відповідно до п. 10 Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Згідно з витягами із штатних розписів Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на 2016, 2017 та 2018 роки розмір посадового окладу заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби складав відповідно у 2016 році 6031,00 грн, у 2017 році 6800 грн та у 2018 році 9000 грн.

Тобто, на день звільнення 28 жовтня 2016 посадовий оклад позивача становив 6031 грн та протягом 2017 2018 років двічі підвищувався.

Позивачем зроблено розрахунок різниці у середньому заробітку після його коригувань у сторону збільшення за період вимушеного, який судом перевірено та з яким суд погоджується.

Різниця у середньому заробітку за час вимушеного прогулу та затримки виконання рішення суду, яка не стягнута за рішеннями судів, за 2017 рік складає - 13724,88 грн, за 2018 рік (з 01.01.2018 р. по 08.10.2018 р.) - 39682,16 грн, всього - 53407,04 грн.

Суд відхиляє доводи відповідач 1 (управління юстиції) про те, що заявлені до нього позивачем вимоги про стягнення зазначених коштів є безпідставними, оскільки обов'язок поновлення належить до компетенції ОСОБА_5 юстиції України виходячи з наступного.

Предметом розгляду у данній справі не є спір щодо невиконання рішення суду про поновлення на роботі позивача, а є вимога про стягнення коштів з того органу звідки був звільненний позивач і в який він поновлений на посаду, а саме в ГТУЮ у Херсонській області.

Суд погоджується, що виконання рішення покладено на МЮ України, але бюджетне фінансування та виділення коштів в межах штатного розпису на виплату заробітної плати щодо посади на яку не поновлено позивача проведено саме до ГТУЮ у Херсонській області. Наявність працюючої на цій посаді іншої особи не є перешкодою для задоволення позовних вимог позивача.

З урахуванням вищенаведених рішень судів, що вже прийняті за аналогічними позовами ОСОБА_1 та переглянуті апеляційним судом, суд вважає правомірним та справедливим стягнути кошти саме з ГУЮ у Херсонській області.

Суд також відхиляє доводи відповідача 2 про те, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки поновлення його є неможливим в силу неправильного зазначення в судовому рішенні посади.

Суд зазначає, що на протязі тривалого часу, незважаючи на наявність двох судових рішень, їх перегляду в апеляційній інстанції, жодний з відповідачів не звертався до суду із заявою про виправлення описки чи роз'яснення судового рішення щодо поновлення позивача на посаді. Посилання відповідача 2 на те, що вже подали таку заяву не є перешкодою для розгляду цієї справи.

Крім того, рішення суду 12 травня 2017 року у справі № 821/1757/16 в частині поновлення на роботі звернуто до негайного виконання, але не виконано відповідачем по-сьогодні. в частині поновлення на посаді звернуто судом до негайного виконання.про

Є помилковими доводи відповідачів про те, що поки позивача не поновлено на роботі, то обов'язок зі сплати середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання судового рішення у роботодавця не виникає.

Суд звертає увагу, що законодавець не пов'язує право працівника на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу через затримку виконання судового рішення з фактом поновлення його на роботі.

Суд погоджується з позивачем, що ні ст. 236 КЗпП України, ні жодна інша норма чинного законодавства, не встановлюють, що право на стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду виникає саме з моменту фактичного поновлення працівника на роботі.

Обов'язок відповідача виплатити позивачу середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі не обумовлюється жодними причинами, в тому числі і тими на які посилаються відповідачі.

Суд не погоджується з доводами відповідачів, що підставою для відмови у позові є не підтвердження позивачем того, що він не перебуває на обліку в Херсонському міському центрі зайнятості та не отримує допомогу по безробіттю, а також не перебуває у трудових відносинах з іншим роботодавцем, оскільки відповідачі не тільки не звільненні від обов'язку доведення правомірності своїх дій, а навпаки зобов'язані в силу приписів КАС України довести їх правомірність.

Суд звертає увагу, що Кодекс законів про працю України не містить будь-яких підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справі № 826/808/16 (постанова Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року).

Що стосується вимог в частині стягнення сум індексації оплати праці у зв'язку із несвоєчасною виплатою, то ці вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру:

пенсії;

стипендії;

оплата праці (грошове забезпечення);

суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування;

суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Аналогічний перелік об'єктів грошових доходів громадян, що підлягають індексації, визначений пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Відповідно до вимог п. 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення до об'єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема: виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати.

Отже, вимога позивача про стягнення суми індексації середнього заробітку, нарахованого за час вимушеного прогулу, суперечить порядку проведення виплат, встановленому чинним, законодавством, оскільки індексація проводиться тільки із виплат, які законодавчо визначені, як об'єкти виплат, що підлягають індексації. Такі виплати повинні носити, зокрема, постійний характер, а не разовий. Середній заробіток за час вимушеного прогулу не є заробітною платою, з якої обчислюється сума індексації.

За таких обставин суд позовні вимоги задовольняє частково.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 161-163 КАС України,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на користь ОСОБА_1:

середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 24 квітня 2018 року по 23 листопада 2018 року у сумі 62750,52 грн (шістдесят дві тисячі сімсот п'ятдесят) грн 52 коп., з відрахуванням обов'язкових платежів та зборів;

невиплачену різницю у середньому заробітку після його коригувань у сторону збільшення у розмірі 53407 (п'ятдесят три тисячі чотириста сім) грн 04 коп. з відрахуванням обов'язкових платежів та зборів, в тому числі: за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. - 13724 (тринадцять тисяч сімсот двадцять чотири) грн 88 коп., за період з 01.01.2018 р. по 08.10.2018 р. - 39682 (тридцять дев'ять тисяч шістсот вісімдесят дві) грн 16 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Інформація про учасників справи:

ОСОБА_1 (місце проживання: 73003, м. Херсон, Миколаївське шосе, 11, кв. 61, РНОКПП НОМЕР_1);

Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області (місцезнаходження: 73003, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Потьомкінська, 42/14, ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 30 листопада 2018 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 12.3