Справа № 640/19916/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 грудня 2018 року м. Київ № 640/19916/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Головного управління ДФС у м. Києві, Державної фіскальної служби України
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправним та скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (04108, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДР: 39439980), Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, код ЄДР: 39292197), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.09.2018 № 3, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 170,00 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.09.2018 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 70230,70 грн.;

визнати протиправним та скасувати рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 19.11.2018 № 18023/У/99-99-11-02-01-14 в частині відмови у скасуванні податкових повідомлень-рішень від 12.09.2018 № 3 та № .

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В порушення вимог вказаної норми, позивачем у позовній заяві не зазначено власного письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Між тим, відповідно до п. 2 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд розстрочити сплату судового збору у розмірі 704,80 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

В обґрунтування розстрочення сплати судового збору позивач наголошує, що є пенсіонером та на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Вирішуючи вказане клопотання, суд зазначає про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Водночас, відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми, суд зазначає, що умови для розстрочення сплати судового збору визначені ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що належним доказом на підтвердження розстрочення сплати судового збору, є, зокрема, декларація фізичної особи про її доходи або довідка з органів державної фіскальної служби про отримані доходи за попередній рік, які можуть бути отримані через електронний сервіс.

Натомість, проаналізувавши матеріали позовної заяви суд зазначає, що останні не містять жодних належних доказів, які б надали суду можливість пересвідчитись, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, що перешкоджає вирішенню питання щодо розстрочення позивачу сплату судового збору.

В той же час, з п.п 3-5 прохальної частини позовної заяви видно, що позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.09.2018 № 3, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 170,00 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.09.2018 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 70230,70 грн.;

визнати протиправним та скасувати рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 19.11.2018 № 18023/У/99-99-11-02-01-14 в частині відмови у скасуванні податкових повідомлень-рішень від 12.09.2018 № 3 та № .

Тобто, позивачем заявлено вимогу майнового характеру у розмірі 70400,70 грн. та немайнового характеру (про визнання протиправним та скасувати рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 19.11.2018 № 18023/У/99-99-11-02-01-14 в частині відмови у скасуванні податкових повідомлень-рішень від 12.09.2018 № 3 та № ).

У той же час, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 01.01.2018 - 1762,00 грн.

Таким чином, за подання вказаної позовної заяви позивачу слід сплатити за вимоги майнового характеру - 704,80 грн. та за вимогу немайнового характеру 704,80 грн., що разом складає 1409,60 грн.

Натомість твердження позивача на те, що рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 19.11.2018 № 18023/У/99-99-11-02-01-14 є похідними вимогами від визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.09.2018 № 3 та № є помилковим, оскільки, по-перше, як передумовою для скасування рішення є визнання протиправними дій щодо прийняття такого рішення, тобто фактично похідними вимогами є дії щодо прийняття рішення та як наслідок скасування самого рішення, по-друге, рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 19.11.2018 № 18023/У/99-99-11-02-01-14 прийняте вищим органом в системі органів державної фіскальної служби в мажах адміністративного оскарження позивачем спірних податкових повідомлень-рішень, тобто прийняте іншим суб'єктом владних повноважень на підставі наданих йому Податковим кодексом України повноважень.

Наведене свідчить про недотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для постановлення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до суду (вул. Болбочана Петра, 8, корп. 1, блок А, м. Київ, 01601) протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху:

1) оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 1409,60 грн.;

2) власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Керуючись статтями 160-162, 169, 241-243, 248. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини третьої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Відповідно до положень ст. 169 та ч. 1 ст. 294 КАС України ухвала про залишення позову без руху не оскаржується.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя О.А. Кармазін