Справа № 1840/3791/18
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 р. Справа № 1840/3791/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сумиінженіринг груп" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумиінженіринг груп" (далі - позивач, ТОВ "Сумиінженіринг груп") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області), і просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 25.09.2018 № (форми "Н") про застосування штрафу у розмірі 10 116,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення № (форма "Н") від 25.09.2018 було прийняте за результатами проведеної камеральної перевірки та Акту № 5600/18-28-12-01/39992748 від 03.09.2018 про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ "Сумиінженирінг груп", , за вересень 2017 року (далі - Акт перевірки). Посилається на те, що відповідачем було проведено дві реєстрації податкових накладних на одну і ту ж саму господарську операцію, у зв'язку з чим, позивач направив на адресу відповідача розрахунок коригування, яким було виправлено помилку та зменшено суму податкового зобов'язання на 101 160,00 грн і обсяг постачання без урахування ПДВ на суму 505 800,00 грн. За таких обставин, позивач не погоджується з винесеним податковим органом рішенням та вважає, що контролюючим органом неправомірно застосовано штрафні санкції, оскільки спірна податкова накладна від 29.09.2017 №7 є повторною і помилковою.

Ухвалою від 10.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву (а.с. 30-43) відповідач проти позову заперечував і просив відмовити у його задоволенні. Зокрема, зазначив, що позивачем податкову накладну від 29.09.2017 №7 на суму ПДВ 101 160,00 грн було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням граничного терміну реєстрації - кількість днів затримки 2 дні. Посилається на те, що за результатами камеральної перевірки було встановлено порушення п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та складено Акт камеральної перевірки №5600/18-28-12-01/399992748 від 03.09.2018 (а.с. 24), заперечень на який від позивача на адресу відповідача не надходило, і саме на підставі вказаного Акту і було прийнято податкове повідомлення-рішення (форма "Н") від 25.09.2018 № та застосовано штрафну санкцію у сумі 10 116,00 грн (а.с.26). Вважає, що у позивача було достатньо часу для вчасної реєстрації податкової накладної №7 від 29.09.2017 ( до 15.10.2017 включно) відповідач вважає застосування штрафу обгрунтованим та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач посилається лише на порушення позивачем норм ст.120 Податкового кодексу України і не враховує той факт, що податкова накладна №7 від 29.09.2018 є повторною і помилковою, а отже, накладення штрафу на позивача у сумі 101 116,00 грн за несвоєчасну реєстрацію вказаної накладної є незаконним (а.с.43-56) . Звертає увагу суду на те, що аналогічна позиція викладена у листі ДФС України від 04.05.2018 №2004/6/99-99-07-05-06-15/ІПК, тобто, контролюючий орган вищого рівня у своїй практиці підтримує позицію відсутності штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстації в ЄРПН помилкових (зайвих) податкових наклакдних.

Наголошує на тому, що позивачем самостійно було виявлено помилкову реєстрацію податкової накладної № 7 від 29.09.2017, у зв'язку з чим складено та направлено до ЄРПН розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 28.02.2018 № 6 та відкориговано суму вказаної накладної зі знаком "-", в колонці розрахунку "причина коригування" вказано: "виправлення помилки" (а.с.23). На підтвердження направлення означеного розрахунку до центрального рівня ДПС України ТОВ "Сумиінженіринг груп" надана квитанція № від 15.03.2018 (а.с.23 зворотній бік), відповідний уточнюючий розрахунок за результатами самостійно виявленої помилки надіслано до контролюючого органу. Крім того, зазначає, що листом № 96 від 01.11.2018 контрагент позивача TОB "Сумиспецмонтаж" додатково підтвердило, що не включало до складу власного податкового кредиту у період з вересня 2017 року по теперішній час податкову накладну № 7 від 29.09.2017, виписану ТОВ "Сумиінженіринг груп" (а.с.50).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Сумській області було проведено камеральну перевірку щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ "Сумиінженирінг груп" за вересень 2017 року.

За результатами проведеної камеральної перевірки складено Акт № 5600/18-28-12-01/39992748 від 03.09.2018 про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ "Сумиінженирінг груп", за вересень 2017 року (далі - Акт перевірки) (а.с.25).

Так, перевіркою встановлено несвоєчасну реєстрацію ТОВ "Сумиінженирінг груп" податкової накладної №7 від 29.09.2018 на суму 606 960,00 грн, у тому числі ПДВ 101 160,00 грн, що складена на контрагента ТОВ "Сумиінженирінг груп" в Єдиному реєстрі податкових накладних, граничний термін реєстрації 15.10.2017, фактично зареєстровано 17.10.2017 (фактично зареєстровано із запізненням на 2 дні), чим порушено п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

Податковим повідомленням-рішенням, прийнятим за результатами камеральної перевірки, Головного управління ДФС у Сумській області від 25.09.2018 № (форма "Н") до позивача застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 101 160,00 грн у розмірі 10% , тобто, на суму 10 116,00 грн (а.с. 26).

Задовольняючи позов суд виходить з наступного.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України що платник податку на додану вартість зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлений цим Кодексом термін.

Вимоги до граничних строків реєстрації податкових накладних передбачені пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу. Так, реєстрація платниками податку податкових накладних в ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Під час розгляду справи судом встановлено, що податкову накладну №5 від 29.09.2017 (а.с.17) було подано на реєстрацію згідно квитанції від 13.10.2017 № (а.с.18). Однак, її реєстрацію було зупинено відповідачем відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ та запропоновано позивачу зареєструвати повторно податкову накладну на зазначену операцію з метою її проведення із зазначенням іншої номенклатури товару. У подальшому заблокована первинна податкова накладна №5 від 29.09.2017 не повинна була враховуватися податковим органом.

Позивачем було складено податкову накладну № 7 від 29.09.2017 на загальну суму 606 960,00 грн, у тому числі ПДВ 101 160,00грн (а.с. 21).

Вказану податкову накладну №7 від 29.09.2017 було подано на реєстрацію 17.10.2017. Однак, реєстрацію даної податкової накладної також було зупинено відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ.

Позивач надав відповідачу документи, що вимагалися контролюючим органом для реєстрації податкової накладної.

24.11.2017 позивач отримав квитанцію № про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 5 від 29.09.2017 на підставі Рішення Комісії ДФС № 31384/39992748 від 23.11.2017.

19.12.2017 ТОВ "Сумиінженирінг груп" було складено та зареєстровано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №22 до податкової накладної №5 від 29.09.2017, яким змінено номенклатуру поставки (а.с.20).

У той же час 12.01.2018 позивачем було отримано квитанцію № (а.с. 22) про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних і податкової накладної № 7 від 29.09.2017 відповідно до вимог п. 57-1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України. Оскільки відповідачем було проведено дві реєстрації податкових накладних на одну і ту ж саму господарську операцію, позивач направив на адресу відповідача розрахунок коригування, яким було виправлено помилку та зменшено суму податкового зобов'язання на 101 160,00 грн і обсяг постачання без урахування ПДВ на 505 800,00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 120-1 ПКУ передбачена відповідальність платника податку за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в ЄРПН.

Так, п.120-1.1. ст. 120-1 ПКУ передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу.

У відповідності до п. 120-1.1 ст.120-1 ПКУ, порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Отже, згідно наведеної норми відповідальність за порушення платником податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних наступає лише за умови допущення таким платником порушення термінів реєстрації тих податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість.

Згідно п.201.7 цієї статті Кодексу податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Таким чином, штрафні (фінансові) санкції, згідно п. 120-1.1 ст. 120-1 ПКУ, можуть бути застосовані лише у разі, якщо платник податків - продавець товарів/послуг був зобов'язаний, згідно із вимогами ПКУ, скласти та зареєструвати податкову накладну, а саме - в зв'язку із постачанням товарів/послуг або надходження коштів від покупця як авансу.

Господарська операція, яка була підставою для складання податкової накладної між позивачем та ТОВ "Сумиспецмонтаж", фактично була оформлена податковою накладною №5 від 29.09.2017, яка в подальшому коригувалась і врахована покупцем у складі податкового кредиту.

Відтак, оскільки податкова накладна від 29.09.2017 № 7 не видавалася ТОВ "Сумиспецмонтаж" і фактично є повторною та помилковою, то і відповідальність встановлена п.120-1.1 ст. 120-1 ПКУ до позивача не може бути застосована. Податкова накладна від 29.09.2017 №7 за своєю правовою суттю є нікчемною, не відображає податкових зобов'язань і здійснення господарських операцій з постачання товарів/послуг.

З урахуванням того, що податкову накладну №7 від 29.09.2017 було складено позивачем повторно, а саме після блокування реєстрації податкової накладної №5 від 29.09.2017, але у подальшому контролюючий орган все ж провів реєстрацію податкової накладної №5 від 29.09.2017, то відповідач, на думку суду, не повинен був проводити реєстрацію податкової накладної №7 від 29.09.2017, оскільки обидві податкові накладні складені на одну й ту ж саму господарську операцію.

Відтак, суд дішов висновку прро те, що відповідач не повинен був і нараховувати штрафні санкції за невчасну реєстрацію податкової накладної №7 від 29.09.2017.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи й цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8).

Вказані вимоги чинного законодавства зобов'язують суд при вирішенні справи у кожному конкретному випадку встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин, з метою з'ясування об'єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника податків негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту. При цьому, з урахуванням вимог чинного процесуального законодавства, суд вважає за необхідне ретельно дослідити відповідність рішення контролюючого органу вимогам, зокрема, принципу обґрунтованості, справедливості та співрозмірності заподіяної платником шкоди державним інтересам та настання відповідальності останнього за такі дії та, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 2, ч. 2 ст. 77 КАС України.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується також з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п.110 рішення у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського суду з прав людини у п.53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення та не довів правомірності винесення ним оскаржуваного рішення, згідно якого до позивача застосовано штраф.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суб'єктом владних повноважень не були враховані наступні обставини.

Податкова накладна №5 від 29.09.2017 є первинною і правильною, своєчасно подана на реєстрацію, зареєстрована за результатом розгляду скарги позивача і врахована у податковій звітності, а податкова накладна №7 від 29.09.2017 складена повторно і помилково після блокування реєстрації податкової накланої №5 і не відображає проведення додаткової господарської на суму 606 960,00 грн, в тому числі ПДВ 101 160,00 грн.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, суд вважає, що суб'єкт владних повноважень, прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення не дотримався принципу верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вимог чинного податкового законодавства України та передбачених ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України принципів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення їх у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сумиінженіринг груп" (пл. Привокзальна, 9, кім. 717, м. Суми, Сумська область, 40022, ) до Головного управління ДФС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 25.09.2018 № (форми "Н") про застосування штрафу у розмірі 10 116,00 грн.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сумиінженіринг груп" (пл. Привокзальна, 9, кім. 717, м. Суми, Сумська область, 40022, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, ) суму судового збору в розмірі 1 762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька