Справа № 504/3311/17     
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/3311/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Гунька О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 27 грудня 2013 року № 723-УІ, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року позивач звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області із позовом до Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 27 грудня 2013 року № 723-УІ «Про здійснення заходів відносно прибережної захисної смуги Чорного моря га території с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області».

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.09.2017 року провадження у справі відкрито.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.06.2018 року вищезазначену справу передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

07.08.2018 року вищезазначена справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2018 року, судову справу за № 504/3311/17 передано на розгляд судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанову С.О.

При цьому суд зазначає, що 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України) викладено в новій редакції.

У відповідності до п.10 Розділу VII Перехідних Положень КАС України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи повинен був відбуватися за правилами, що передбачені новою редакцією КАС України.

Ухвалою судді від 08 серпня 2018 року прийнято справу № 504/3311/17 до розгляду та вирішено її розглядати правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 04 вересня 2018 року о 11:00 годині.

У підготовчому судовому засіданні 05 жовтня 2018 року представником відповідача подані письмові пояснення на адміністративний позов з доданими документами, які залучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, здійснено заміну первинного відповідача - Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на її правонаступника - Фонтанську сільську раду Лиманського району Одеської області.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2018 року продовжено підготовче провадження по справі до 01 листопада 2018 року.

У підготовчому судовому засіданні 30 жовтня 2018 року позивачем подано додаткові пояснення до адміністративного позову, які залучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 27 грудня 2013 року № 723-УІ залишено без руху та позивачу надано 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання повного тексту ухвали.

Згідно вказаної ухвали суду позивачу необхідно подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Ухвалою суду від 06 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду та поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду. В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 27 грудня 2013 року № 723-УІ, - відмовлено.

Ухвалою суду від 06 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 22 листопада 2018 року о 10:00 год.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові та додаткових поясненнях до позову.

Позивач в цілому обґрунтовує позовні вимоги тим, що законодавством визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування приймаються виключно за для їх обовязкового виконання, в тому числі щодо усіх його положень (ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Проте, зміст рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 27 грудня 2013 року №723-VI «Про здійснення заходів відносно прибережної захисної смуги Чорного моря на території с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області» фактично надає можливість розпорядження землею комунальної форми власності водного фонду, в той час як прибережна захисна смуга не менше двох кілометрів від урізу води є недоторканою. Крім того, із його тексту не вбачається його суттєве положення про наявність історично виниклих конструкцій і споруд вздовж узбережжя Чорного моря. Відтак, позивач вважає, що воно (рішення) було прийнято не з метою збереження природо - охоронної зони, задоволення потреб територіальної громади Одещини, а за для надання права користування великою територією набережної смуги юридичним і фізичним особам. Позивач також вказує, що із часу настання фактичних наслідків прийняття незаконного рішення (тобто із часу зсуву ґрунту), відповідач жодних дій, визначених п.37 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», направлених на повернення землі в ефективне користування, не вчинив. Тим самим допустив та допускає пролонгацію незаконного рішення в подальші правовідносини за участі територіальної громади Одещини, та від її імені. З огляду на зазначене, відповідно до вимог ст. 18, 19, п.1 ч.2 ст. 162 КАС України рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 27 грудня 2013 року у №723-УІ «Про здійснення заходів відносно прибережної захисної смуги Чорного моря на території с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області» потребує визнання його незаконним судом, та невідкладного скасування.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від відповідача до суду надійшло клопотання, в якому відповідач зазначив, що Фонтанська сільська рада Лиманського району Одеської області не визнає позовні вимоги позивача у повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у запереченнях Фонтанської сільської ради № 02-24-1305 від 07.11.2017 року, письмових поясненнях від 04.10.2018 року № 02-24-1290, письмових запереченнях проти заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду від 05.11.2018 року № 02-24-1409, а також доказів, які надавались разом з запереченнями та поясненнями, якими обґрунтовується позиція відповідача.

В цілому позиція відповідача обґрунтована тим, що при встановленні рішенням Фонтанської сільської ради рішенням Фонтанської сільської ради від 26.11.2015 року № 35-УІІ прибережної захисної смуги Чорного моря в межах села Фонтанка на площі 10,7282 га сільська рада діяла правомірно, з додержанням вимог ст. 17 Закону Ураїни «Про основи містобудування», ч. 6 ст. 88 Водного кодексу України, 10 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року № 486, та з урахуванням матеріалів Генерального плану села Фонтанка Лиманського району Одеської області. Встановленню прибережної захисної смуги Чорного моря в межах села Фонтанка передувало розроблення відповідного проекту землеустрою та його погодження компетентними органами з отриманням висновку державної експертизи землевпорядної документації. Зокрема, за результатами розгляду проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території водоохоронної зони Чорного моря на території села Фонтанка Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області надано висновки про відповідність проекту вимогам законодавства Управлінням Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області (№ 19-1503-0.12-7215/2-15 від 04.09.2015 року), відділом містобудування та архітектури Комінтернівської районної державної адміністрації (№ 1627701-21/1603 від 10.08.2015 року), Державним агентством водних ресурсів України (№ 5479/9/11-15 від 21.09.2015 року), Міністерством екології та природних ресурсів України (№ 5/1-8/12012-15 від 29.09.2015 року), а також висновок державної експертизи землевпорядної документації від 21.10.2015 року № 1153-15, проведений Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру. Таким чином, відповідач зазначає, що за відсутності встановлених порушень компетентними органами державної влади, на які покладені повноваження щодо контролю за створенням прибережних захисних смуг (Міністерством екології та природних ресурсів України), а також органами державної влади, які здійснили державну експертизу землевпорядної документації, на підставі якої встановлено межі території водоохоронної зони Чорного моря на території села Фонтанка (Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру), твердження позивача про допущення сільською радою порушень при встановленні водоохоронних меж є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Також відповідач вважає, що оскаржуване рішення сільської ради жодним чином не порушує прав та інтересів територіальної громади села Фонтанка. З часу його прийняття, жодних заяв та скарг з приводу правомірності його прийняття від громадян, юридичних осіб та органів контролю до сільської ради не надходило. Натомість, реалізація оскаржуваного рішення була направлена на необхідності встановлення прибережної захисної смуги та подальшого забезпечення вжиття природоохоронних заходів, з метою охорони і відновлення поверхневих водних обєктів, раціонального використання земель водного фонду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, суд виходив з наступних підстав та мотивів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Частиною 1 ст. 144 Конституції України, передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

У відповідності до ст. 47 Закону України «Про землеустрій», встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг здійснюється виключно за проектами землеустрою щодо організації і встановлення меж території водоохоронної зони.

Згідно ч. 7 ст. 47 3акону України «Про землеустрій», рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Судом встановлено, що з метою приведення у відповідність прибережної захисної смуги Чорного моря на території села Фонтанка до фактичного урізу води Чорного моря, існуючих землеволодінь та землекористувань, категорії земель та містобудівної документації, 27 грудня 2013 року Фонтанською сільською радою прийнято рішення № 723-ІУ «Про здійснення заходів відносно прибережної захисної смуги Чорного моря на території с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області», яким, зокрема, надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги Чорного моря на території села Фонтанка Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (а.с. 91-92 том 1).

Проведення робіт з розроблення вказаного проекту доручено землевпорядній організації ТОВ «Інагро Комінтернівське».

За результатами розгляду проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території водоохоронної зони Чорного моря на території села Фонтанка Комінтернівського (нині - Лиманського) району Одеської області, розробленого ТОВ «Інагро Комінтернівське», рішенням Фонтанської сільської ради від 26.11.2015 року № 35-УІІ затверджено вищевказаний проект та встановлено прибережну захисну смугу Чорного моря в межах села Фонтанка на площі 10,7282 га. (а.с. 93 том 1).

При цьому суд звертає увагу, що прибережну захисну смугу Чорного моря на території села Фонтанка встановлено не оскаржуваним рішенням, а рішенням Фонтанської сільської ради від 26.11.2015 року № 35-УІІ.

В подальшому, після затвердження рішенням сільської ради від 26.11.2015 року № 35-УІІ проекту із землеустрою щодо встановлення меж території водоохоронної зони Чорного моря, оскаржуване рішення сільської ради про надання дозволу на його розробку було реалізовано та вичерпало свою дію.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, суд виходив з наступного.

Згідно ст. 87 Водного кодексу України, для створення сприятливого режиму водних об'єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколо водних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони. Водоохоронна зона є природоохоронною територією господарської діяльності, що регулюється.

Зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами. Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року № 486 затверджено Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них.

Пунктами 6-11 вказаного Порядку передбачено, що межі водоохоронних зон встановлюються з урахуванням: рельєфу місцевості, затоплення, підтоплення, інтенсивності берегоруйнування, конструкції інженерного захисту берега; цільового призначення земель, що входять до складу водоохоронної зони.

Водоохоронна зона має внутрішню і зовнішню межі. Внутрішня межа водоохоронної зони збігається з мінімальним рівнем води у водному обєкті.

Зовнішня межа водоохоронної зони, як правило, прив'язується до наявних контурів сільськогосподарських угідь, шляхів, лісосмуг, меж заплав, надзаплавних терас, бровок схилів, балок та ярів і визначається найбільш віддаленою від водного об'єкта лінією: затоплення при максимальному повеневому (паводковому) рівні води, що повторюється один раз за десять років; берегоруйнування, меандрування; тимчасового та постійного підтоплення земель; ерозійної активності; берегових схилів і сильноеродованих земель.

Зовнішня межа водоохоронної зони на землях сільських населених пунктів, землях сільськогосподарського призначення, лісового фонду, на територіях водогосподарських, лісогосподарських, рибогосподарських підприємств, а також на землях інших власників та користувачів визначається з урахуванням: зони санітарної охорони джерел питного водопостачання; розрахункової зони переробки берегів; лісових насаджень, що найбільшою мірою сприяють охороні вод із зовнішньою межею не менш як 1000 метрів від урізу меженного рівня води; усіх земель відводу на існуючих меліоративних системах, але не менш як 200 метрів від бровки каналів чи дамб.

На землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови.

Водоохоронна зона морів, морських заток і лиманів, як правило, збігається з прибережною захисною смугою і визначається шириною не менш як 2 кілометри від урізу води.

Судом встановлено, що внутрішня межа водоохоронної зони Чорного моря на території села Фонтанка збігається з мінімальним рівнем води у водному обєкті та внутрішньою межею прибережної захисної смуги, а зовнішня межа привязана до наявних контурів житлових кварталів відповідно до Генерального плану села Фонтанка, затвердженого рішенням сільської ради від 14.02.2014 року № 769-VI, і визначена найбільш віддаленою від водного обєкта лінією. Загальна площа водоохоронної зони Чорного моря на території села Фонтанка складає 819,9084 га.

Статтею 88 Водного кодексу України передбачено, що землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

З аналізу норм вищевказаного законодавства слідує, що за загальним правилом уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води, та як правило, збігається з водоохоронною зоною.

Однак, як визначено частиною 6 ст. 88 Водного кодексу України, у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Згідно статті 17 Закону України «Про основи містобудування» визначено, що містобудівна документація є основою для підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації.

Державними будівельними нормами України, зокрема, п.п. 5.5.3., 5.5.6 ДБН Б.1.1.-15:2012 «Склад та зміст генерального плану населеного пункту» зазначено, що у матеріалах генерального плану населеного пункту, серед іншого, відображаються прибережні захисні смуги водних обєктів та інші території, де згідно із законодавством встановлені обмеження на їх використання.

Судом встановлено, що рішенням Фонтанської сільської ради від 14.02.2014 року № 769-VI затверджено Генеральний план села Фонтанка Лиманського району Одеської області. На схематичних матеріалах Генплану відображена і проектована прибережна захисна смуга.

Як вже зазначалось, оскаржуване рішення прийнято з метою приведення у відповідність прибережної захисної смуги Чорного моря на території села Фонтанка до фактичного урізу води Чорного моря, існуючих землеволодінь та землекористувань, категорії земель та містобудівної документації.

Конфігурація прибережної захисної смуги за проектною документацією, що виконана на підставі оскаржуваного позивачем рішення Фонтанської сільської ради, визначена з урахуванням проектних меж прибережної захисної смуги, визначених в Генеральному плані населеного пункту, а також передбачених цим генеральним планом проектних рішень по будівництву берегоукріплювальних та протизсувних гідротехнічних споруд.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що при встановленні рішенням Фонтанської сільської ради рішенням Фонтанської сільської ради від 26.11.2015 року № 35-УІІ прибережної захисної смуги Чорного моря в межах села Фонтанка площі 10,7282 га сільська рада діяла правомірно, з додержанням вимог ст. 17 Закону України «Про основи містобудування», ч. 6 ст. 88 Водного кодексу України, п. 10 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року № 486, та з урахуванням матеріалів Генерального плану села Фонтанка Лиманського району Одеської області.

Встановленню прибережної захисної смуги Чорного моря в межах села Фонтанка передувало розроблення відповідного проекту землеустрою та його погодження компетентними органами з отриманням висновку державної експертизи землевпорядної документації.

Зокрема, як встановлено судом, за результатами розгляду проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території водоохоронної зони Чорного моря на території села Фонтанка Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області надано висновки про відповідність проекту вимогам законодавства Управлінням Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області (№ 19-1503-0.12-7215/2-15 від 04.09.2015 року), відділом містобудування та архітектури Комінтернівської районної державної адміністрації (№1627/01-21/1603від 10.08.2015 року), Державним агентством водних ресурсів України (№ 5479/9/11-15 від 21.09.2015 року), Міністерством екології та природних ресурсів України (№ 5/1-8/12012-15 від 29.09.2015 року), а також висновок державної експертизи землевпорядної документації від 21.10.2015 року № 1153-15, проведений Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру.

У відповідності до п. 8 ст. 87 Водного кодексу України, контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій здійснюється виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад і центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Аналогічне положення закріплено у пункті 15 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами відповідача, що за відсутності встановлених порушень компетентними органами державної влади, на які покладені повноваження щодо контролю за створенням прибережних захисних смуг (Міністерством екології та природних ресурсів України), а також органами державної влади, які здійснили державну експертизу землевпорядної документації, на підставі якої встановлено межі території водоохоронної зони Чорного моря на території села Фонтанка (Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру), твердження позивача про допущення сільською радою порушень при встановленні водоохоронних меж є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Суд також погоджується з твердженнями відповідача відносно того, що реалізація оскаржуваного рішення була направлена на необхідність встановлення прибережної захисної смуги та подальшого забезпечення вжиття природоохоронних заходів, з метою охорони і відновлення поверхневих водних обєктів, раціонального використання земель водного фонду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає, що відповідачем Фонтанською сільською радою Лиманського району Одеської області доведено належними доказами, що при прийнятті оскаржуваного рішення вона діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

При цьому, суд враховує, що в рішенні Конституційного суду України від 09.07.2002 року у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої ст. 124 Конституції України (справа № 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) в п. 3 зазначено, що положення частини другої ст. 124 Конституції України треба розглядати у системному зв'язку з іншими положеннями Основного Закону України, які передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлюють юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Тобто кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у т.ч. судовий захист. Для забезпечення судового захисту Конституція України у ст. 124 встановила принципи здійснення правосуддя виключно судами. Із змісту частини другої ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб'єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням.

Таким чином, позивач, враховуючи свою адміністративну правосубєктність, скористався своїм правом на судовий захист, при цьому згідно ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року його право не може бути обмежене, однак при встановлених обставинах підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 27 грудня 2013 року № 723-УІ, відмовити.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу УІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повне рішення суду складено та підписано суддею 30 листопада 2018 року.

Суддя С.О. Cтефанов