Справа № 822/1738/18
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1738/18
Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
27 листопада 2018 року

м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сушка О.О.
суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г. ,
за участю:
секретаря судового засідання: Платаш В.О.,
позивача: ОСОБА_1
представника відповідача: Ільчика О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 липня 2018 року (м. Хмельницький, 23 липня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати, що призначена одноразова грошова допомога в розмірі 24-місячного грошового забезпечення 119 грн. 52 коп. із розрахунку місячного грошового забезпечення 4 грн. 98 коп. на день звільнення з військової служби 5 вересня 1993 року (в 1993 році грошової одиниці гривня не було) згідно інвалідності, встановленої 1.03.2012 року (захворювання пов`язані з проходженням військової служби), скасованої 29.10.2014 року, є не справедливою; зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу інваліду II групи (захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби) довідка МСЕК АВ №0325439 від 29.10.2014 року у відповідності до ст.16 п.2 підпункт 4 та ст. 16-2 п. 1 підпункт б Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції від 04.07.2012 в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно розрахунку 1218 грн. х 200 = 243 600 гривень.
Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що 01.03.2012 йому, військовому пенсіонерові, який був звільнений з військової служби 05.09.1993, згідно постанови ВЛК Центрального регіону МО України, було встановлено 2-у групу інвалідності із захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби. 29.10.2014 при перегляді МСЕК було скасовано інвалідність із захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, і встановлено інвалідність із захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, про що було видана довідка АВ №0325439. 22.09.2015 він звернувся до МО України із заявою про призначення йому допомоги, але йому було незаконно відмовлено в її розгляді, що встановлено постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.05.2016, якою було зобов`язано МО України розглянути заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги згідно постанови КМУ від 28.05.2008 №499. Вдруге його заява була направлена Хмельницьким облвійськоматом 23.02.2017, і була розглянута МО України 17.03.2017, який відмовив у її задоволенні, що він оскаржив до суду. Комісія Департаменту фінансів МО України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.08.2017 призначила йому одноразову грошову допомогу згідно інвалідності від 01.03.2012 (яка скасована 29.10.2014) в розмірі 24-місячного грошового забезпечення в сумі 119 грн.52 коп. В заяві він просив призначити одноразову грошову допомогу згідно чинної інвалідності, встановленої 29.10.2014 в розмірі 30-місячного грошового забезпечення. На його письмове звернення до Департаменту фінансів МО України, чому призначена така сума, він отримав відповідь за підписом заступника директора Департаменту. При цьому, на перше питання відповіді не отримав, а на друге питання, як він вважає, була дана просто відписка, що грошова допомога призначена правильно. Зазначає, що призначену і виплачену одноразову грошову допомогу в сумі 119 грн. 52 коп. повернув Хмельницькому облвійськкомату. Також вказує, що має право на отримання одноразової грошової допомоги як інвалід II групи (захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби), встановленої 29.10.2014 згідно статті 16 п.2 підпункт 4, статті 16-2 п.1 підпункт б Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції 2012 року в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Позивач в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 01.03.2012 ОСОБА_1 була довічно встановлена 2 група інвалідності, пов`язана із захворюванням, отриманим під час проходження військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії ХМ №233928.
29.10.2014 ОСОБА_1 була довічно встановлена 2 група інвалідності, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ №0325439.
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.08.2017 по справі №822/1987/17, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.10.2017, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнано відмову Міністерства оборони України в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оформлену Протоколом №24 від 17 березня 2017 року, протиправною. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 та виплатити одноразової грошової допомоги у відповідності до Постанови КМУ № 499 від 28.05.2008 року. Також цими рішеннями встановлено, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком №499, встановлено рішеннями Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.05.2016 та Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.07.2016 у справі №686/2085/16, які набрали законної сили.
Отже судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справах №686/2085/16 і №822/1987/17 підтверджено і встановлено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком №499.
Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26 січня 2018 року за №9, затвердженим Міністром оборони України 29.01.2018, на виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.08.2017 за справою №822/1987/17 та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.10.2017 призначено одноразову грошову допомогу майору в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), якого 05.09.1993 звільнено з військової служби та 01.03.2012 під час первинного огляду органами МСЕК визнано Інвалідом II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (довідка МСЕК серія ХМ № 233928 від 01.03.2012), в розмірі 24-місячного грошового забезпечення на день звільнення з військової служби в сумі 119 (сто дев`ятнадцять) грн. 52 коп.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, позивач обрав свій захист шляхом подання позову про визнання несправедливою призначеної одноразової грошової допомоги у розмірі 119,52 грн., в обґрунтування якого посилається на неналежне виконання відповідачем постанови суду у справі № 822/1987/17. Однак, позивач не враховує, що спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом з встановленими обставинами та перейшли до стадії виконання судового рішення.
В силу ч.1 ст. 370 КАС України (в чинній редакції), судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Частиною 2 ст. 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Згідно ст. 254 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання, то такі особи мають право звернутися із заявою про роз`яснення такого судового рішення.
В свою чергу, ст. 383 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Тобто, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Разом з тим, в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах не передбачено звернення позивача з окремим позовом щодо зобов`язання виконання судового рішення по іншій справі.
Тому, якщо позивач вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинених на виконання постанови по справі №822/1987/17 або порушення його прав, свобод чи інтересів, то він повинен був звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.
Відтак, оскільки позивачем по суті заявлено позовну вимогу щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного належного виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.08.2017 по справі №822/1987/17, то, відповідно, позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права. Суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки порушуються процесуальні норми КАС України.
Стосовно другої позовної вимоги, слід зазначити наступне.
В силу ст.16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в редакції на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності у 2014 році (далі - Закон) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.
У відповідності до абз.2 п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб", затвердженим постановою КМУ від 28.05.2008 року №499, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі, зокрема, 24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.
За правилами п.8 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, п. 11 якого передбачає, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу ряд документів (зокрема, заяву про виплату одноразової грошової допомоги).
Таким чином, процедура виплати одноразової грошової допомоги розпочинається та здійснюється виключно на підставі заяви, поданої до уповноваженої особи, разом з відповідними додатками.
Проте, позивач не звертався із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі, визначеному Законом, адже у своїй заяві від 28.11.2017 (далі - Заява від 28.11.2017) просив: "виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із отриманням 2-ї групи інвалідності 29.10.2014 згідно довідки МСЕК АВ №0325439 від 29.10.2014 "Травма та захворювання, так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби" згідно постанови КМУ №499 від 28.05.2008 в розмірі 30-місячного грошового забезпечення на день звільнення з військової служби." Тому й будь-якого рішення стосовно призначення такої допомоги відповідачем не приймалось.
Також, згідно з п.7 ст.16-3 Закону якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Отже, відповідач, вирішуючи заяву від 28.11.2017, зобов`язаний призначити допомогу позивачу на виконання рішення суду по справі №822/1987/17 з урахуванням обставин, встановлених цим рішенням.
Оскільки позивачу було призначено допомогу відповідно до постанови КМУ №499 від 28.05.2008, що він і просив у заяві від 28.11.2017, то додаткове отримання ним одноразової грошової допомоги за Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суперечить п.7 ст.16-3 Закону.
Так само, безпідставними є доводи позивача про повернення ним одноразової грошової допомоги Хмельницькому облвійськомату згідно копії фіскального чеку Укрпошти поштового переказу в розмірі 119,52 грн., який надано суду, адже можливість та процедура повернення таких коштів законодавством не передбачена.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 липня 2018 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 листопада 2018 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Смілянець Е. С. Залімський І. Г.