Справа № 806/2986/18
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/2986/18

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

26 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Матохнюка Д.Б. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: не з'явився,

представника відповідача: Мягченко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року (повний текст якої складено в м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову та зобов'язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову та зобов'язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Позивачв судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, яка прибула в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.05.2018року позивач звертався до відповідача з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для надання в оренду для сінокосіння земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області.

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області за результатами розгляду вказаного клопотання листом від 25.05.2018 року відмовило позивачу в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, так як подані позивачем документи унеможливлюють ідентифікувати позивача як особу. Крім цього, на думку відповідача, відповідно до вимог Постанови КМ України від 07.06.2017року №413 (надалі - Постанова №413) розгляд таких клопотань - лише за результатами земельних торгів.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області не відповідає обставинам справи, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та прийняте не у спосіб, передбачений законом. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частин 2-3 статті 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення, окрім іншого, належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), такі землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, окрім іншого, для сінокосіння та випасання худоби.

Згідно з статтею 93 Земельного кодексу України земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Передача в оренду земельних ділянок громадянам, юридичним особам здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до частини 6 статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, до яких відноситься відповідач, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування .

Згідно з частиною 10 статті 123 Земельного кодексу України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 1 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 25 цього ж Закону види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом. Документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

До видів документації із землеустрою, окрім іншого відносяться: г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); к) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель. В розумінні вимог ст. 26 цього ж Закону органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі є самостійними замовниками відповідної документації із землеустрою.

Таким чином, технічна документація із землеустрою розробляється щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та щодо інвентаризації земель. Для відведення земельних ділянок та приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій розробляються проекти землеустрою.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що прийняттю рішення про передачу земельної ділянки в оренду конкретній особі передує стадія розгляду та затвердження проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки в оренду з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, за отриманням дозволу на виготовлення якого необхідно звернутися з відповідною заявою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

При цьому, для кожної конкретної мети використання земельної ділянки, розробляється відповідний вид документації. Тобто, для відведення земельної ділянки має виготовлятися саме проект землеустрою для відведення земельної ділянки в оренду.

Водночас, докази того, що позивачем розроблявся проект землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки в оренду, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області, площею 121,0014 га за кадастровим № НОМЕР_1 чи доказів звернення з відповідною заявою для його отримання, у матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи міститься клопотання позивача від 03.05.2018 року до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою з послідуючою в оренду земельної ділянки в оренду, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області, площею 121,0014 га за кадастровим № НОМЕР_1 (а.с.7).

Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про отримання Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області вказаного клопотання ОСОБА_3 від 03.05.2018 року. Більше того, представником відповідача в судовому засіданні зазначено, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області ніякого клопотання від позивача датованого 03.05.2018 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою з послідуючою в оренду земельної ділянки в оренду, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області, площею 121,0014 га за кадастровим № НОМЕР_1 не отримувало.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що відповідно до листа відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, вказаний у клопотанні ОСОБА_3 проект землеустрою у відділі у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області не перебуває.

В матеріалах справи міститься копія листа - відмови від 25.05.2018 року Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області за результатами розгляду вказаних клопотань. У вказаному листі містяться список земельних ділянок за кадастровими номерами, зокрема і земельна ділянка за номером № НОМЕР_2, однак виправлена ручкою на № НОМЕР_1, тому вказаний доказ судом до уваги не береться.

Тому враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області за результатами розгляду вказаних клопотань не надавалась відмова саме по земельній ділянці за кадастровим номером № НОМЕР_1.

Аналізуючи доводи позивача, щодо відсутності підстав для розробки проекту землеустрою, оскільки кадастровий номер земельної ділянки присвоєний та зареєстрований в Державному земельному кадастрі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 79-1 Земельного кодексу України регульовано порядок формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав.

Колегія суддів звертає увагу, що вказана норма міститься в Главі 14 Розділ III Земельного кодексу України, якою визначено регулювання питань права на землю, зокрема право власності.

Отже, правовими нормами Глави 14 Розділу ІІІ Земельного кодексу України врегулюванні питання права власності на землю за відповідними суб'єктами.

Натомість питання набуття права на землю громадянами та юридичними особами врегульовані в Главі 19 Розділу IV Земельного кодексу.

Так, згідно ч.1 ст.123 Земельного Кодексу надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

В контексті наведеного судова колегія зауважує, що відсутня необхідність складення документації із землеустрою при наданні у користування земельної ділянки за наявності таких умов, а саме: без зміни її меж та цільового призначення, земельна ділянка має бути зареєстрована в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та має бути зареєстроване право власності на неї у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. (ч.4 ст.124 Кодексу).

Таким чином, з аналізу вищезазначених правових норм слідує, що передача земельної ділянки у користування без складання проекту землеустрою, в т.ч. на правах оренди допускається, зокрема, за наявності зареєстрованого у встановленому порядку права власності на цю земельну ділянку.

При цьому, посилання позивача на те, що нібито проект знаходиться у відділі Брусиловського районі Житомирської області, взагалі нічим не підтверджується, жодного належного та допустимого доказу, що проект взагалі розроблявся суду не надано, в матеріалах справи відсутні копії договору з розробником та копії самого проекту щодо розробки саме на земельну ділянку з кадастровим № НОМЕР_1 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відсутність проекту землеустрою щодо відведення в оренду позивачу земельної ділянки за кадастровим номером № НОМЕР_1 виключає можливість прийняття відповідачем рішення про передачу такої земельної ділянки в оренду з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, а отже і в суду на даний час відсутні підстави зобов'язувати відповідача надавати позивачу вказану земельну ділянку в оренду, з огляду на те, що ним жодні дії спрямовані для її отримання у порядку, встановленому Земельним Кодексом, не були вчинені.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає не обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідач не правомірно діяв при відмові ОСОБА_3 у наданні в оренду земельної ділянки кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована в Брусилівському районі Житомирської області, для сінокосіння.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволені позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову та зобов'язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 листопада 2018 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Матохнюк Д.Б. Курко О. П.