Справа № 0840/2778/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року об 11 год. 52 хв.Справа № 0840/2778/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Дєткова Р.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Комунального підприємства «Міжнародний Аеропорт ОСОБА_3»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Комунального підприємства Міжнародний Аеропорт ОСОБА_3 (далі позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 11.04.2018 №.

Ухвалою суду від 16.07.2018 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 07.08.2018 підготовче судове засідання відкладено.

Ухвалою суду від 20.08.2018 підготовче судове засідання відкладено.

В судовому засіданні 18.09.2018 в розгляді справи оголошено перерву до 16.10.2018.

Судове засідання призначене на 16.10.2018 відкладено у звязку із перебуванням головуючого судді у відрядженні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач за результатами проведеної перевірки дійшов хибних висновків про відсутність реального здійснення господарських операцій, та відповідно понесення витрат по господарським операціям з ТОВ «Альтіс-Констракшн» та ТОВ «Стройтранс Дівіро». Також, представник позивача зазначив, що під час перевірки контролюючому органу було надано всі первинні документи, які підтверджують фактичне виконання господарських операцій з вищевказаними контрагентами, проте, вказані документи не були враховані при прийнятті оскаржуваного рішення. Позивач вказує на те, що контрагент з яким позивач мав господарські взаємовідносини протягом перевіряємого періоду був зареєстрований як платник податку на додану вартість та жодних сумнів, що можливості виконання вказаним підприємством господарських операцій не виникало ані у позивача, ані у контролюючих органів. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що під час проведення перевірки встановлено відсутність фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом ТОВ «Альтіс-Констракшн» та ТОВ «Стройтранс Дівіро». Такі висновки зумовлені тим, що під час проведення перевірки було встановлено, що відсутність товарно-транспортної накладної та будь-якої іншої документації щодо транспортування товару. Також, за результатами проведеної перевірки не можливо встановити походження товару, що придбавався позивачем у ТОВ «Альтіс-Констракшн» та ТОВ «Стройтранс Дівіро». За результатами перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що з урахуванням неможливості ідентифікації осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій (даних навантажувальних робіт), свідчить про неможливості отримання позивачем зазначених товарів від вказаного контрагента.

Представник відповідача підтримала позицію викладену в письмових поясненнях, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що у період з 21.02.2018 по 14.03.2018 співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку КП «Міжнародний Аеропорт ОСОБА_3» () з питання достовірності нарахування відємного значення з податку на додану вартість за грудень 2017 року, за результатами якої складено Акт перевірки від 21.03.2018 №173/08-01-12-02/01130561.

В Акті перевірки 21.03.2018 №173/08-01-12-02/01130561 контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем пп.14.1.36, пп.14.1.181, пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.186.1 ст.186, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено відємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) (р.21) за грудень 2017 року на суму 1610396 грн.

Не погодившись з висновками Акту перевірки позивач подав письмові заперечення проти висновків акту перевірки, які залишені без задоволення відповідно до відповіді ГУ ДФС у Запорізькій області від 05.04.2018 №9205/10/08-01-12-02.

На підставі висновків Акту перевірки від 21.03.2018 №173/08-01-12-02/01130561 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.04.2018 №, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 1 610 396 грн.

Не погодившись з правомірністю прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ДФС України, проте, рішенням ДФС України від 27.06.2018 №21904/6/99-99-16-01-02-28 залишено без змін оскаржуване податкове повідомлення рішення, а скаргу позивача без задоволення.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки акту перевірки від 21.03.2018 №173/08-01-12-02/01130561, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість таких висновків контролюючого органу.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення стали висновки контролюючого органу про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Альтіс-Констракшн», ТОВ «Стройтранс Дівіро».

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України При відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З матеріалів справи судом встановлено, що 14 листопада 2017 року між позивачем та ТОВ «Альтіс-Констракшн» укладено договір підряду №73, відповідно до умов якого замовник КП «Міжнародний аеропорт ОСОБА_3» доручає, а підрядник - ТОВ «Альтіс-Констракшн», в межах ціни даного Договору, яка визначена за результатами відкритих торгів, приймає на себе обовязки, власними або залученими силами, виконати в повному обсязі, згідно ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Нове будівництво Будівництво пасажирського терміналу та обслуговуючих споруд КП «Міжнародний аеропорт ОСОБА_3» на вул. Блакитна, 4 у Шевченківському районі м. Запоріжжя ДК 021:2015-45210000-2 Будівництво будівель (Building condtruction work), надалі роботи або будівництво, на обєкті за адресою: 69013, м. Запоріжжя, вул. Блакитна, буд. 4, в обумовлений цим Договором строк, згідно з графіком виконання робіт (Додаток №2 до даного Договору), відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації, та вимог техніки безпеки і охорони праці. Замовник зобовязується прийняти від підрядника і оплатити якісно виконані роботи (а.с.98-111, т.1).

Відповідно до видаткових накладних №172 від 22.12.2017 та №173 від 22.12.2017, ТОВ «Альтіс-Констракшн» поставлено в адресу КП «Міжнародний аеропорт ОСОБА_3» арматурні каркаси та арматуру (а.с.112-113, т.1).

Оплата поставлених товарно-матеріальних цінностей підтверджується випискою по рахунку з банку (а.с.114, т.1).

Судом встановлено, що відповідно до пункту 1.2 Договору №73, при умові надання в письмовій формі згоди замовника, Сторони допускають залучення Підрядником спеціалізованих підприємств (організацій) (далі - «Субпідрядників») для виконання окремих обсягів (об'єктів, етапів, видів) робіт на виконання цього Договору. При цьому відповідальність за неналежне виконання і/або порушення Підрядником і Субпідрядниками умов цього Договору перед Замовником, несе Підрядник. Для погодження залучення Субпідрядників Підрядник повинен надіслати Замовнику письмовий запит. Замовник повинен розглянути такий запит протягом 5 (п'яти) робочих днів і повідомити Підрядника у цей строк про погодження або непогодження залучення сповідного Субпідрядника з мотивованими зауваженнями. У разі відсутності відповіді Замовника протягом вказаного строку, вважається, що залучення відповідного Субпідрядника погоджено Замовником без зауважень і листа на погодження від Замовника не вимагається, за умови, що обсяг робіт, які виконуватиме такий Субпідрядник не перевищуватиме 20% загальної вартості цього Договору.

Крім того, згідно п.4.2. Договору, підрядник зобов'язався підтвердити використання авансу згідно Актом приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) або видатковими накладними на матеріали та обладнання устаткування).

Відповідно до наданих пояснень також встановлено, що зокрема, закупівлю металоконструкцій необхідних для виконання Робіт на Об'єкті, було доручено субпідрядній організації Товариству з обмеженою відповідальністю «Інфрабуд» () із якою Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтіс-Констракшн», як генпідрядником, укладено відповідний договір підряду №АК-ІНФР-ЗПР від 14.11.2017 року.

В свою чергу, субпідрядником ТОВ «Інфрабуд» було укладено договір поставки конструкцій із постачальником - ТОВ «МД Істейт» (код за ), яким протягом місяця 2017 року було поставлено та доставлено на Об'єкт металоконструкцій в загальній кількості 409,02 тони.

Відповідно до наданих ТОВ «Інфрабуд» товарно-транспортних накладних - замовником/вантажовідправником зазначено постачальника - ТОВ «МД Істейт», перевізник - ТОВ Транс-сервіс-1», вантажоодержувачем - ТОВ «Інфрабуд», пункт розвантаження - ОСОБА_3, вул. Блакитна, 4 (а.с.127-149, т.1).

Отже, з наданих документів встановлено, що закупівлю металоконструкцій необхідних для виконання робіт на об'єкті, було доручено субпідрядній організації - ТОВ «Інфрабуд» із якою ТОВ «Альтіс-Констракшн», як генпідрядником, укладено відповідний договір підряду №АК-ІНФР-ЗПР від 14.11.2017 року. В свою чергу, субпідрядником - ТОВ «Інфрабуд» було укладено договір поставки металоконструкцій із постачальником - ТОВ «МД Істейт, яким протягом грудня місяця 2017 року було поставлено та доставлено на об'єкт металоконструкцій в загальній кількості 409,02 тони. Також, за повідомленням ТОВ «Альтіс-Констракшн», виконання робіт по влаштуванню пальового поля за допомогою арматурних каркасів на об'єкті було доручено іншому субпідряднику - ТОВ «Скайбілд». В грудні 2017 року, арматурні каркаси в кількості 94,11243 тони було замовлено в іншого постачальника - ТОВ «БК-2016».

Оскільки, на момент передачі металоконструкцій та арматурних каркасів Замовнику, металоконструкції та арматурні каркаси вже знаходились на Об'єкті будівництва (м.Запоріжжя, вул.Блакитна. 4), відповідно, їх переміщення не було необхідним, а отже відсутність у позивача додаткових товарно-транспортних накладних є обґрунтованим.

Також, з матеріалів адміністративної справи встановлено, що ТОВ «Альтіс-Констракшн», у порядку визначеному пунктом 1.2 Договору №73, повідомляло позивача про залучення субпідрядних організацій (а.с.19, т.2).

Крім того, судом встановлено, що 13 червня 2017 року між позивачем та ТОВ «Стройтранс Дівіро» укладено Договір поставки №13/06, відповідно до умов якого постачальник ТОВ «Стройтранс Дівіро» зобовязується передати покупцеві продукцію, а покупець зобовязується прийняти у власність і оплатити товар на передбачених цим договором умовах (а.с.161-164, т.1).

Відповідно до специфікації №1 від 13.06.2017, позивач придбавав у ТОВ «Стройтранс Дівіро» товар Емаль АК-501 (розміточна).

На підтвердження виконання умов договору з ТОВ «Стройтранс Дівіро» до матеріалів адміністративної справи надано виписки по рахунку, видаткову накладну, платіжне доручення, податкову накладну (а.с.166-171, т.1).

Також, судом встановлено, що емаль придбана у ТОВ «Стройтранс Дівіро» була використана в будівництві аеропорту під час нанесення розмітки взлітно-посадкової смуги.

Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з ТОВ «Альтіс-Констракшн» та ТОВ «Стройтранс Дівіро» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобовязань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Альтіс-Констракшн» та ТОВ «Стройтранс Дівіро».

Контролюючим органом також не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження визнання в судовому порядку угод між позивачем та ТОВ «Альтіс-Констракшн», ТОВ «Стройтранс Дівіро» не дійсними.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обовязковим для правозастосування органами правосуддя.

У п.38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява №803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Таким чином, твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Альтіс-Констракшн» та ТОВ «Стройтранс Дівіро» з поставки товарів спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у звязку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Комунального підприємства «Міжнародний Аеропорт ОСОБА_3».

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Комунального підприємства «Міжнародний Аеропорт ОСОБА_3» (69013, м. Запоріжжя, вул. Блакитна, буд.4, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізького області від 11.04.2018 №.

Стягнути на користь Комунального підприємства «Міжнародний Аеропорт ОСОБА_3» судовий збір в розмірі 24155,94 грн. (двадцять чотири тисячі сто пятдесят пять гривень 94 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізького області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 01.11.2018.

Суддя М.С. Лазаренко