Справа № 812/1659/18
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року справа №812/1659/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів: Геращенка І.В., Ястребової Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Святодух О.Б.,

представника відповідача Резніченко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року (головуючий у суді 1-ї інстанції Ірметова О.В.) у справі №812/1659/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рубіжанський Краситель" до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.01.2018 року № , та № щодо порушення строку сплати грошового зобов'язання з земельного податку та орендної плати з юридичних осіб.

В обґрунтування позову зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті за результатами камеральної перевірки податкової звітності з плати за землю з питань своєчасності сплати до бюджету податкових зобов'язань за податкові періоди січень 2015 року - жовтень 2017 року.

Вважає рішення протиправними, оскільки своєчасно сплачував узгоджену суму грошового зобов'язання. Крім цього, відповідно до Закону №1669 позивач звільнений від сплати земельного податку, тому нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату за користування земельними ділянками є протиправним.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 16.01.2018 № , № , № щодо нарахування штрафних санкцій за порушення строків сплати грошового зобов'язання з земельного податку та орендної плати з юридичних осіб.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. Суд першої інстанції не звернув увагу, що позивачем не надавалися до податкового органу сертифікати ТПП України, які б підтверджували настання обставин непереборної сили та які є єдиною підставою для звільнення позивача від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) податкових зобов'язань.

2. В інтегрованій картці АІС «Податковий блок» позивача з орендної плати з юридичних осіб відсутня інформація щодо зарахування сплачених сум орендної плати за землю за січень 2015 року згідно платіжних доручень від 02.02.2015 року №712 та від 02.02.2015 року №48. Тому платежі зараховуються в порядку черговості їх сплати до бюджету, що призводить до несвоєчасної сплати податкових зобов'язань.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати судове рішення та відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Рубіжанський краситель» зареєстроване в якості юридичної особи, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (), місцезнаходження юридичної особи: 93000, Луганська область, місто Рубіжне, пл. Хіміків, б.2 (а.с.36).

Посадовими особами Головного управління ДФС у Луганській області проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з плати за землю з питань своєчасності сплати до бюджету податкових зобов'язань за податкові періоди січень 2015 - жовтень 2017 роки, за результатами якої складений акт від 19.12.2017 року № 2341/12-32-12-05/32803997 (а.с.9-11).

Дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату ТОВ «Рубіжанський краситель» самостійно визначених грошових зобов'язань з орендної плати за землю, задекларованих у податкових деклараціях з плати за землю за податкові періоди січень 2015 року - грудень 2015 року, січень 2015 року - жовтень 2017 року, чим порушено п.287.3 ст.287 ПК України.

ТОВ «Рубіжанський Краситель» надав заперечення до акту перевірки (а.с.12-14), які залишені без задоволення, а висновки акту перевірки - залишені без змін. (а.с.15-16).

16 січня 2018 року Головним управлінням ДФС у Луганській області прийняті податкові повідомлення-рішення:

№ , яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб за податковим розрахунком земельного податку від 20.02.2015 №901933293, позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 1561,38 грн (а.с.17-18);

№ , яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб за податковим розрахунком земельного податку від 20.02.2015 №, позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 43916,41 грн. (а.с.19-20);

№ , яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб за податковим розрахунком земельного податку від 20.02.2015 № , від 17.02.2016 № , від 17.02.2017 № , уточнюючого податкового розрахунку від 31.12.2015 № , позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 160873,79 грн.(а.с.21-23)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що в силу положень Закону №1669 позивач є звільненим від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності у період з 14.04.2014 року по 07.06.2016 року, тому нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату цього податку в зазначений період є протиправним. Також товариством своєчасно сплачено грошове зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб за період з 08.06.2017 року. Отже, прийняті податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Оцінка суду.

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі п.287.3 ст.287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669 (далі - Закон №1669), який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Згідно ст.1 Закону №1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014.

Відповідно до ст..6 Закону № 1669 (в редакції, чинній до 08 червня 2016 року) під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

За приписами ст..6 Закону №1669 в редакції, чинній після 08 червня 2016 року, звільняються від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності суб'єкти господарювання в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону - що знаходяться на тимчасово непідконтрольній українській владі території та на лінії зіткнення.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м. Рубіжне (Рубіжанська міська рада) віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з частиною 3 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону №1669 закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто, Закон № 1669 є спеціальним законом у спірних правовідносинах, а тому його застосування не ставиться у залежність від норм ПК України.

Аналіз вищезазначених нормативно-правових актів свідчить, що підставою для звільнення від сплати за користування земельними ділянками до 08.06.2016 року є здійснення суб'єктом господарювання діяльності саме на території проведення антитерористичної операції та в період її проведення.

Інших умов (підстав) для звільнення платника податку від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності нормами Закону № 1669 не передбачено.

Орендовані позивачем земельні ділянки мають комунальну форму власності та розташовані в м. Рібужне Луганської області, тобто, на території, на якій, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, позивач в силу статті 6 Закону № 1669 на час визначення податковим органом правопорушення (протягом 2015 року по 07.06.2016 року) - був звільнений від сплати за користування земельними ділянками комунальної та державної власності.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ТОВ «Рубіжанський Краситель» в силу Закону №1669-VII звільнений від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності у період з 14 квітня 2014 рік по 07 червня 2016 року, тому нарахування податковим органом штрафних санкцій за несвоєчасну сплату за користування земельними ділянками в цей період є протиправним.

Суд не приймає доводи апелянта про необхідність підтвердження позивачем обставин непереборної сили відповідним сертифікатом ТПП України, оскільки стаття 6 Закону №1669 має пряму дію, тому не вимагає додаткового отримання сертифіката про засвідчення настання форс-мажорних обставин.

Зазначений правовий висновок неодноразово викладено Верховним Судом в постановах від 01 серпня 2018 року у справі №805/1739/17-а, від 08 травня 2018 року по справі № 812/1188/17, від 26 червня 2018 року у справі №812/981/16 та інших.

Що стосується своєчасності сплати грошового зобов'язання з 08.06.2016 року суд зазначає наступне.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено, що м. Рубіжне не входить до таких населених пунктів.

Таким чином, починаючи з 8 червня 2016 року позивач не звільняється відповідно до ст.6 Закону №1669 від сплати земельного податку/ орендної плати за земельну ділянку, що розташована на території м. Рубіжне, тому зобов'язаний сплачувати орендну плату за землю за вказану земельну ділянку.

Матеріали справи свідчать (а.с.98-162), що позивачем своєчасно та в повному обсязі сплачувались задекларовані суми земельного податку/орендної плати за землю за період з 08.06.2016 року за земельну ділянку, яка розташована на території м. Рубіжне:

- за червень 2016 року сплачено платіжним дорученням № 410 від 28.07.2016 на суму 89954,88 грн;

- за липень 2016 року сплачено платіжним дорученням № 466 від 29.08.2016 на суму 89954,88 грн.;

- за серпень 2016 року сплачено платіжним дорученням № 530 від 28.09.2016 на суму 90880,16 грн;

- за вересень 2016 року сплачено платіжними дорученнями № 594 від 26.10.2016 на суму 89954,88 грн. та № 598 від 28.10.2016 на суму 925,28 грн.;

- за жовтень 2016 року сплачено платіжним дорученням № 673 від 29.11.2016 на суму 90880,16 грн;

- за листопад 2016 року сплачено платіжним дорученням № 749 від 29.12.2016 на суму 90880,16 грн;

- за грудень 2016 року сплачено платіжним дорученням № 44 від 30.01.2017 на суму 90880,16 грн;

- за січень 2017 року сплачено платіжним дорученням № 101 від 28.02.2017 на суму 96500,00 грн;

- за лютий 2017 року сплачено платіжним дорученням № 181 від 30.03.2017 на суму 96441,80 грн;

- за березень 2017 року сплачено платіжним дорученням № 267 від 27.04.2017 на суму 96441,80 грн;

- за квітень 2017 року сплачено платіжним дорученням № 348 від 30.05.2017 на суму 96441,80 грн;

- за травень 2017 року сплачено платіжним дорученням № 1 від 30.06.2017 на суму 96441,80 грн;

- за червень 2017 року сплачено платіжним дорученням № 91 від 28.07.2017 на суму 96441,80 грн;

- за липень 2017 року сплачено платіжним дорученням № 179 від 29.08.2017 на суму 96441,80 грн;

- за серпень 2017 року сплачено платіжним дорученням № 268 від 29.09.2017 на суму 96441,80 грн;

- за вересень 2017 року сплачено платіжним дорученням № 355 від 30.10.2017 на суму 96441,80 грн;

- за жовтень 2017 року сплачено платіжним дорученням № 466 від 29.11.2017 на суму 96441,80 грн.

Вищенаведені платіжні доручення спростовують доводи апелянта про порушення позивачем строків сплати податкових зобов'язань з орендної плати з юридичних осіб та з земельного податку з юридичних осіб після 08.06.2016 року.

Суд не приймає доводи апелянта, що у позивача рахується недоїмка по сплаті зазначених грошових зобов'язань, яка виникла в 2015 році, тому податковий орган зараховував сплату в порядку черговості її виникнення, отже, правомірно застосував до позивача штрафні санкції за несвоєчасну сплату грошових зобов'язань, оскільки, як вже зазначалося вище, у податкового органу були відсутні взагалі підстави для визначення позивачу податкового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності в 2015 році в силу ст..6 Закону №1669.

З огляду на зазначене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та скасування спірних податкових повідомлень-рішень від 16.01.2018 року.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року у справі №812/1659/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року у справі №812/1659/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 04 грудня 2018 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач: І.Д. Компанієць

Судді І.В. Геращенко

Л.В. Ястребова