Справа № 1940/1941/18
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1940/1941/18

03 грудня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баранюка А.З. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лановецької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Лановецької міської ради, у якій вона просила:

- визнати протиправною бездіяльність Лановецької міської ради щодо не розгляду і не затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки в АДРЕСА_1 площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2;

- зобов'язати Лановецьку міську раду на черговій сесії розглянути і затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки в АДРЕСА_1 площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона звернулася до Лановецької міської ради із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки в АДРЕСА_1 площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2. До заяви позивачем були додані копії: технічної документації, витягу з державного земельного кадастру та рішення виконавчого комітету Лановецької міської ради. Однак, листом відповідача від 01 березня 2017 року № 18/03-14 позивачу відмовлено у затвердженні технічної документації та рекомендовано повторно звернутися до виконавця робіт ФОП ОСОБА_2 щодо врегулювання питання щодо доступу до вільної земельної ділянки комунальної власності, яка межує з земельною ділянкою позивача, а саме: встановлення земельного сервітуту - 02.03.01 право проходу та проїзду на велосипеді, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, та внесення виконавцем коректив у кадастровий план.

В подальшому, позивач повторно подала до відповідача заяву від 31 травня 2018 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки в АДРЕСА_1. Відповідачем 02 липня 2018 року листом № 178/03-14 повторно відмовлено у затвердженні технічної документації та рекомендовано повторно звернутися до виконавця робіт ФОП ОСОБА_2 для врегулювання питання щодо доступу до вільної земельної ділянки комунальної власності, міської ради (встановлення земельного сервітуту - 02.03.01 право проходу та проїзду на велосипеді, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, та внесення виконавцем коректив у кадастровий план).

Позивач вважає дії відповідача щодо не розгляду і не затвердження технічної документації із землеустрою протиправними, а тому звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 31 жовтня 2018 року.

23 жовтня 2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник Лановецької міської ради просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що постійна комісія Лановецької міської ради з питань АПК, земельних відносин, екології, містобудування та архітектури, як орган ради, вповноважена здійснювати контроль за організацією землеустрою на території Лановецької міської ради та надавати рекомендації щодо приведення документації із землеустрою відповідно до вимог чинного законодавства. Представник відповідача зазначає, що у випадку не встановлення земельного сервітуту 02.03.01 - право проходу та проїзду на велосипеді, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху на земельній ділянці та не відображення цих обмежень у технічній документації, буде порушено право територіальної громади міста на використання суміжної земельної ділянки. Таким чином, представник відповідача вважає, що надана на затвердження технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) в АДРЕСА_1 не відповідає вимогам законодавства та порушує право власності територіальної громади міста Ланівці на суміжну земельну ділянку.

Крім того, представник відповідача вказує на те, що вимога позивача щодо зобов'язання Лановецької міської ради на черговій сесії розглянути і затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) є неправомірною та такою, що порушує дискреційні повноваження міської ради.

Враховуючи зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалами Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року, 13 листопада 2018 року, 16 листопада 2018 року розгляд справи було відкладено.

13 листопада 2018 року представник відповідача подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду. Ухвалою суду від 13 листопада 2018 року в задоволенні даного клопотання було відмовлено.

Позивач в судове засідання 03 грудня 2018 року не прибула, проте подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи в письмовому провадженні, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання також не прибув, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника, в письмовому провадженні. Просить відмовити у його задоволенні з мотивів викладених у відзиві на позов.

У відповідності до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Лановецької міської ради № 1241 від 04 жовтня 2010 року позивачу надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою, що посвідчує право користування земельною ділянкою згідно договору купівлі-продажу ? житлового будинку з надвірними господарськими будівлями площею 0,0250 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 (а. с. 11). Рішенням Лановецької міської ради № 253 від 16 червня 2011 року внесено зміни в пункт 1 рішення Лановецької міської ради № 1241 від 01 жовтня 2010 року, змінивши площу земельної ділянки із 0,0250 га на орієнтовну площу до 0,0600 га (а. с. 12).

Відповідно до вказаних рішень ФОП ОСОБА_2 було розроблено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Позивач 01 лютого 2017 року звернулась до відповідача із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки в АДРЕСА_1 (а. с. 36). До заяви позивачем були додані копії: технічної документації (а. с. 14-34), витягу з державного земельного кадастру (а. с. 13) та рішення виконавчого комітету Лановецької міської ради (а. с. 41).

Вказану заяву розглянуто постійною комісією міської ради з питань АПК, земельних відносин, екології, містобудування та архітектури 27 лютого 2017 року, що підтверджується копією витягу з протоколу (а. с. 40), про результати розгляду позивача повідомлено листом від 01 березня 2017 року № 18/03-14. Згідно вказаного листа, позивачу відмовлено у затвердженні технічної документації та рекомендовано повторно звернутися до виконавця робіт ФОП ОСОБА_2 щодо врегулювання питання щодо доступу до вільної земельної ділянки комунальної власності, яка межує з земельною ділянкою позивач, а саме: встановлення земельного сервітуту - 02.03.01 право проходу та проїзду на велосипеді, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, та внесення виконавцем коректив у кадастровий план (а. с. 37).

В подальшому, позивач повторно подала до відповідача заяву від 31 травня 2018 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки в АДРЕСА_1 (а. с. 38). Відповідачем 02 липня 2018 року листом № 178/03-14 повторно відмовлено у затвердженні технічної документації та рекомендовано повторно звернутися до виконавця робіт ФОП ОСОБА_2 для врегулювання питання щодо доступу до вільної земельної ділянки комунальної власності, міської ради (встановлення земельного сервітуту - 02.03.01 право проходу та проїзду на велосипеді, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, та внесення виконавцем коректив у кадастровий план) (а. с. 39).

Вважаючи такі дії суб'єкта владних повноважень протиправними ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 4 ЗК України, завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

За змістом статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі їх із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до змісту статті 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно з пункту «г» частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною чотирнадцятою статті 186 ЗК України передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності.

Суд зазначає, що відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Приписами статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон №2 80/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Пункт 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Таким чином, рішення щодо затвердження технічної документації для передачі земельної ділянки у користування повинно бути прийняте саме на пленарному засіданні ради. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Враховуючи викладене, суд вважає, що листи відповідача від 01 березня 2017 року № 18/03-14 та 02 липня 2018 року листом № 178/03-14 у відповідь на заяви позивача про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки в АДРЕСА_1 за змістом та формою не може вважатися рішенням про відмову.

За викладених обставин, суд приходить до переконання, що оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені Земельним кодексом України, у визначений законом строк, то належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно нерозгляду заяви про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки в АДРЕСА_1 площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2, та зобов'язання повторно розглянути зазначене звернення.

Згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стосовно клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання Лановецької міської ради подати протягом 1 місяця з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов'язком суду. Зазначена правова позиція відображена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02 березня 2016 року у справі № 638/5794/15-а, а тому суд вважає, що у встановленні судового контролю шляхом зобов'язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Визнати протиправною бездіяльність Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області (вул. Незалежності, 34, м. Ланівці, Тернопільської обл., 47400, ) щодо нерозгляду у встановленому порядку заяви ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) від 31 травня 2018 року стосовно затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки в АДРЕСА_1 площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2.

2. Зобов'язати Лановецьку міську раду Лановецького району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 травня 2018 року стосовно затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки в АДРЕСА_1 площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області (вул. Незалежності, 34, м. Ланівці, Тернопільської обл., 47400, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.