Справа № 0440/5597/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Справа № 0440/5597/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Металресурс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
24.07.2018 року Приватне підприємство «Металресурс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 02.05.2018 року № НОМЕР_1;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 02.05.2018 року № НОМЕР_2.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст. Натомість висновки перевіряючих є суб'єктивною думкою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства України та не підтверджується первинними документами, що були надані в ході перевірки більш того, факт використання продукції, що була придбана у ТОВ «ФІНЕЙРО» не тільки не спростовується, а й знаходить своє підтвердження в акті перевірки. При цьому, якщо ГУ ДФС у Дніпропетровські області стверджує про нереальність здійснення господарських операцій, то не зрозуміло звідки ПП «МЕТАЛРЕСУРС» взяло відповідний товар для його використання у господарській діяльності.
Ухвалою від 24.07.2018 року відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідачем 02.08.2018 року отримано копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в даній адміністративній справі та копію позову разом із копіями доданих до нього документів.
Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на підставі підпункту 19-1.1 статті 19, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України та відповідно до наказу від 06.03.2018 року № 1454-п проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Металресурс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Фінейро» за період з 01.07.2017 року по 31.07.2017 року.
В обґрунтування таких висновків в акті перевірки зазначено наступне.
ПП «Металресурс» мало фінансово - господарські взаємовідносини з ТОВ «Фінейро» на підставі договору поставки від 14.07.2017 року № 32.
В обґрунтування висновку про нереальність господарських операцій з ТОВ «Фінейро» у липні 2017 року податковим органом зазначено наступне:
- товар згідно довіреності отримував комерційний директор ОСОБА_1, однак до перевірки не надано наказ на відрядження і авансовий звіт комерційного директора ОСОБА_1;
- ТОВ «Фінейро» з моменту реєстрації платником ПДВ звітувало з липня по жовтень 2017 року, основні фонди - 0 грн., кількість працівників - 1 особа, фінансову звітність (баланс) за 2017 рік, декларацію про прибуток за 2017 рік не надавало;
- за даними ЄРПН ТОВ «Фінейро» придбало товар, який в подальшому реалізований ПП «Металресурс», у ТОВ «Бізань». У ТОВ «Бізань» відсутнє придбання товару, основні засоби - відсутні, за липень 2017 року декларація з ПДВ не надавалась, банківські рахунки закриті 13.03.2018. Крім того, за даними ЄРПН ТОВ «Фінейро» не отримувало послуги оренди основних фондів (відсутнє складське приміщення, відсутні механізми для навантаження або розвантаження товарів), відсутні роботи по навантаженню круга у кількості 30,6 тон;
період 2016-2017 років, на території м. Києва, створили ТОВ «АПОСТИЛЬ-ТРЕЙД»
ТОВ «ІНВЕСТ-КОРП ЛТД», ТОВ «ПЕРСПЕКТИВНА БІЗНЕС ІДЕЯ», ТОВ «ЕКСПРЕС
СТОЛИЦІ», ТОВ «ОСОБА_2 КОМПАНІ», ТОВ «КИЇВ ОПТ ІНВЕСТ» та інші юридичні особи з метою прикриття незаконної діяльності. Відповідно по податкової звітності вказаних товариств, яка не відповідає руху грошових коштів, останніми начебто поставлено на адресу юридичних осіб з ознаками «транзитності» товари, роботи, послуги. У подальшому «транзитними» підприємствами начебто реалізовано товари, роботи, послуги в адресу підприємств реального сектору економіки з метою отримання сумнівної податкової вигоди ТОВ «УКРТРАНСБРІКЕТ» та інших. Згідно матеріалів розслідування ТОВ «УКРТРАНСБРІКЕТ» здійснювало фінансово-господарські відносини з ТОВ «Фінейро».
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу України) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України.
З наведеного слідує, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними).
Також варто наголосити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, адже саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.
Крім того, пунктом 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р., встановлено, що первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Міністерством статистики України, а також на бланках спеціальних форм, затверджених міністерствами та відомствами України.
Суд вважає, що висновки, викладені в акті перевірки, є хибними, а реальність виконання господарських операцій позивача з ТОВ «Фінейро» підтверджується з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 14.07.2017 року між позивачем та ТОВ «Фінейро» укладено договір поставки №32 за змістом якого постачальник (ТОВ «Фінейро») зобов'язується передати у власність Покупцю (ПП «Металресурс») товар згідно Специфікацій до Договору, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і оплатити його на умовах, передбачених цим договором.
На підтвердження реальності виконання договору позивачем надано: специфікацію від 14.07.2017 року № 1, видаткові накладні від 18.07.2017 року № РН-0718/04, від 21.07.2017 року № РН-0721/02, довіреність на отримання ТМЦ від 17.07.2017 року № КД № 52, рахунки на оплату від 18.07.2017 року № СФ-0718/04, від 21.07.2017 року № СФ-0721/02, товарно-транспортні накладні від 18.07.2017 року № 0718/04, від 21.07.2017 року № 0721/04, подорожні листи від 18.07.2017 року № 022400, від 21.07.2017 року № 022407, накази про відрядження ОСОБА_3 від 17.07.2017 року № 12/1-вк, від 20.07.2017 року № 12/2-вк, посвідчення про відрядження, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 19.01.2017 року № 07/2, від 27.07.2017 року № 07/3, договір оренди транспортного засобу від 03.01.2017 року № 1 та акт приймання передачі від 03.01.2017 року, платіжні доручення від 10.08.2017 року № 847, від 30.08.2017 року № 862.
Отриманий від ТОВ «Фінейро» товар було використано в господарській діяльності, а саме:
- згідно договору на виконання робіт №35 від 11.09.2017 з ТОВ «РКДЗ», що підтверджується специфікацією № 1, актом здачі-прийняття від 12.09.2017 року, ТТН, від 12.09.2017 року № 8768160, рахунком від 27.09.2017 року № 8/09, накладною на передачу у виробництво від 02.10.2017 року № 1713067, актом здачі-прийняття виконаних робіт від 15.05.2018 року № 0515/1, актом здачі-прийняття від 15.05.2018 року № 0515/1, ТТН від 15.05.2018 року № 25/18, актом на списання ТМЦ;
- згідно договору на виконання робіт від 05.08.2015 року №58/15-1з ПрАТ «Мало-Бузуківський гранітний кар'єр», що підтверджується специфікацією № 12, накладною на передачу у виробництво від 13.10.2017 року № 1025_1, актом списання ТМЦ, видатковою накладною від 13.10.2017 року № 1/10, рахунком від 13.10.2017 року № 5/10, довіреністю від 13.10.2017 року № 182, ТТН від 13.10.2017 року № 37/17, ;
- згідно договору на виконання робіт від 01.07.2015 року № 12 з ТОВ «Бехівський гранітний кар'єр», що підтверджується специфікацією № 8, накладною на передачу у виробництво від 18.10.2017 року №1026_1, актом на списання ТМЦ, видатковою накладною від 18.10.2017 року № 2/10, рахунком від 18.10.2017 року № 8/10, довіреністю від 18.10.2017 року № 889, ТТН від 18.10.2017 року № 42/17;
- згідно договору на виконання робіт від 05.12.2017 року № 45 ТОВ «Рокитнівський спецкар'єр», що підтверджується специфікацією № 1накладною. На передачу у виробництво від 06.12.2017 року № 1035_1, актом на списання ТМЦ, видатковою накладною від 06.12.2017 року № 2/12, рахунком від 06.12.2017 року № 3/12, довіреністю від 06.12.2017 року № 155, ТТН від 05.12.2017 року № 58/17;
Надаючи оцінку доводам відповідача щодо непідтвердження спірних операцій, суд зазначає, що вони ґрунтуються на тому, що:
- позивачем до перевірки не було не надано наказ на відрядження і авансовий звіт комерційного директора ОСОБА_1;
- у ТОВ «Фінейро» відсутні трудові ресурси, наймані працівники, виробниче, транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення статутної діяльності, а також офісні, складські та виробничі приміщення;
період 2016-2017 років, на території м. Києва, створили ТОВ «АПОСТИЛЬ-ТРЕЙД»
ТОВ «ІНВЕСТ-КОРП ЛТД», ТОВ «ПЕРСПЕКТИВНА БІЗНЕС ІДЕЯ», ТОВ «ЕКСПРЕС
СТОЛИЦІ», ТОВ «ОСОБА_2 КОМПАНІ», ТОВ «КИЇВ ОПТ ІНВЕСТ» та інші юридичні особи з метою прикриття незаконної діяльності. Відповідно по податкової звітності вказаних товариств, яка не відповідає руху грошових коштів, останніми начебто поставлено на адресу юридичних осіб з ознаками «транзитності» товари, роботи, послуги. У подальшому «транзитними» підприємствами начебто реалізовано товари, роботи, послуги в адресу підприємств реального сектору економіки з метою отримання сумнівної податкової вигоди ТОВ «УКРТРАНСБРІКЕТ» та інших. Згідно матеріалів розслідування ТОВ «УКРТРАНСБРІКЕТ» здійснювало фінансово-господарські відносини з ТОВ «Фінейро».
Суд звертає увагу на те, що, чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.
Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.
Натомість, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
Відповідачем не надано вироків у зазначених кримінальних провадженнях, які б підтверджували фіктивне підприємництво позивача чи його контрагента - ТОВ «Фінейро».
Спрямованість господарських операцій позивача на реальне настання правових наслідків підтверджується належними первинними документами, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам податкового законодавства.
А відтак, за умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
Таким чином, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи розкривають зміст господарської операції, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та спрямованість його дій на отримання реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентами.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Приватного підприємства «Металресурс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4