Справа № 804/3775/18
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року Справа № 804/3775/18
24 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, в якому просив:
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахування та повернення стягнутих сум податку з пенсії починаючи з червня 2016 року по лютий 2018 року, та продовжувати здійснювати пенсійні виплати без обкладення податком ПДФО та ВЗ на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.
Ухвалою суду від 18.06.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст. 263 КАС України.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повністю. В обґрунтування поданого відзиву вказав, що відповідно до змін, внесених у законодавство України, відповідач при виплаті пенсії, розмір якої перевищував десять тисяч гривень на місяць зобов'язаний був утримувати з пенсіонера податок на доходи фізичних осіб, в разі, якщо з 01.01.2015 розмір пенсії перевищував 3 мінімальні заробітні плати також утримувався податок з доходів фізичних осіб. Окрім цього вказав, що з 01.07.2016 пенсії оподатковувались в разі, якщо їх розмір перевищував десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у частині такого перевищування. Повідомив, що ставка податку на доходи фізичних осіб нараховувалась лише на базу оподаткування, яка встановлювалась лише у частині відповідного перевищення.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
З матеріалів справи видно, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про прокуратуру".
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно пунктів 8.1., 8.2. статті 8 Податкового кодексу України (далі ПК України) в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Підпунктом 9.1.2. статті 9 ПК України передбачено, що до загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб.
При цьому, відповідно до частини 4 статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ пенсії не підлягають оподаткуванню.
Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 №1166-VII (далі - Закон №1166-VII) пункт 164.2 статті 164 Кодексу доповнено новим підпунктом 164.2.19, яким передбачено включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять тисяч гривень на місяць, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.
Також, пунктом 164.11 статті 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
В той же час, 01.01.2015 набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким внесені зміни до Податкового та Бюджетного кодексів України.
Зокрема, підпунктами 162.1.1, 162.1.3, пункту 162.1 статті 162 ПК України встановлено, що починаючи з 01 січня 2015 року платниками податку на доходи фізичних осіб є, у тому числі, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як із джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, податковий агент.
Об'єктом оподаткування резидента, відповідно до підпунктів 163.1.1., 163.1.2., 163.1.3. пункту 163.1. статті 163 ПК України, є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Згідно з підпунктом 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII), суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.
При цьому, відповідно до підпункту "е" підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи як сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримувана платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, крім випадку, визначеного підпунктом 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 цього Кодексу, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати.
Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо перевищення суми пенсії (включаючи суму її індексації, нараховану відповідно до закону), щомісячного довічного грошового утримання, визначеної у підпункті 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 цього розділу, які отримуються платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом (п. 167.4 ст. 167 ПК України).
Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата з 01.01.2016 року була установлена у розмірі 1378,00 грн.
Таким чином, якщо сума пенсії (включаючи суму ї індексації, нараховану відповідно до закону) перевищувала у 2016 році 4134,00 грн., то частина такого перевищення податком з доходів фізичних осіб за ставкою 15 відсотків.
Підпунктом 168.1.1. пункту 168.1. статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 64 Бюджетного кодексу України податок на доходи фізичних осіб, який сплачується (перераховується) податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи, зараховується до відповідного бюджету за їх місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що виплачуються фізичній особі.
Суд звертає увагу, що відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.
Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що починаючи з 01.06.2016 при виплаті пенсії позивачу, розмір якої перевищував три розміри мінімальної заробітної плати, а з 01.07.2016 при виплаті пенсії позивачу, розмір якої перевищував десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідач зобов'язаний був утримувати, як податковий агент, з пенсійної виплати позивача податок на доходи фізичних осіб. Окрім цього, з пенсійної виплати ОСОБА_1 обовязково утримувався військовий збір у розмірі 1,5 відсотка.
За таких підстав, оскільки положення ПК України в частині оподаткування пенсій набрали чинності 01.07.2014 та до 27.02.2018 не були визнані такими, що не відповідають Конституції України, з урахуванням того, що розмір пенсії позивача перевищував встановлений ПК України розмір, суд дійшов висновку що відповідач, здійснюючи відрахування податку на доходи фізичних осіб і військового збору із пенсії позивача, діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених законодавством України.
Щодо посилання позивача в обґрунтування своїх позовних вимог на оприлюднення 27.02.2018 рішення Конституційного Суду України №1-р/2018 у справі №1-6/2018 за конституційними поданнями 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу І Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Так, Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 №1-р/2018 у справі №1-6/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.
Зі змісту вказаного рішення судом встановлено, що у сфері пенсійного забезпечення справедливим має визнаватися такий підхід законодавця, за якого забезпечується пропорційне співвідношення між страховими внесками та призначеним розміром пенсійних виплат, а застрахована особа може безперешкодно реалізувати своє право на пенсію у повному обсязі.
У законодавстві про пенсійне забезпечення в Україні таке співвідношення досягається встановленням залежності розміру пенсії від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Саме тому запровадження її оподаткування, починаючи з певного її розміру, на думку Конституційного Суду України, порушує справедливий підхід до встановлення пенсії, оскільки призводить до зменшення її фактичного розміру, який встановлюється з урахуванням співвідношення між тривалістю страхового стажу та розміром заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Конституційний Суд України також констатував, що після запровадження у законодавстві України з 01 липня 2014 року оподаткування пенсій упродовж двох років Верховна Рада України тричі вносила зміни.
За таких обставин особи, які мають право на пенсійні виплати, об'єктивно не могли бути впевненими у своїх правомірних очікуваннях щодо стабільності правового регулювання у цій сфері.
Отже, встановлення Верховною Радою України у законодавстві України оподаткування пенсій та зміни суми, з якої починається таке оподаткування, суперечить таким елементам конституційного принципу верховенства права, як правова визначеність, правова передбачуваність, правомірні очікування та справедливість.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Наведене в сукупності свідчить про те, що саме з 27.02.2018 визнано неправомірними дії відповідача щодо оподаткування пенсії позивача у частині перевищення встановленого розміру мінімальної заробітної плати.
При цьому, як встановлено судом, з дати набрання рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018, відповідачем здійснюється виплата пенсії позивача без утримання податку з доходів фізичних осіб.
Тобто, станом на дату виникнення спірних правовідносин абзац 1 підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України був чинним, підлягав застосуванню та поширював свою дію на спірні правовідносини.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 03.05.2018 у справі №161/9790/17 (адміністративне провадження №К/9901/308/18) та від 22.05.2018 №755/3939/15-а (адміністративне провадження №К/9901/1250/18), які в силу вимог ч.5 ст. 242 враховуються судом при вирішенні справи.
Окрім цього, доказів здійснення відповідачем відрахування податку на доходи фізичних осіб, військового збору із пенсії позивача, починаючи з березня 2018 року суду не надано та судом не встановлено.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 43.6. статті 43 ПК України передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.
Оскільки податки та збори, стягнуті відповідно до положень ПК України, не зараховуються на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду України, тому такі грошові кошти не можуть бути повернуті останніми.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку суду, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, якими підтверджуються протиправні дії відповідача, в той час, як останнім доведено правомірність та обґрунтованість утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору у спірний період з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України. А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат - відсутні.
Керуючись ст.ст. 241-246, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона