Справа № 821/830/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/830/18

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В..

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря судового засідання - Худика С.А.

за участю представника апелянта - Балихіної В.В.,

за участю представника позивача - Віштал Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» до Херсонської митниці ДФС про,визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ТОВ «Строй Мир», звернувся з позовом до Херсонської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Херсонської митниці про коригування митної вартості товарів від 11 квітня 2018 року № UA508070/2018/000092/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що митний орган неправомірно відмовив у визнанні задекларованої позивачем митної вартості товару за основним методом, безпідставно визначив митну вартість за резервним методом та прийняв оскаржене рішення, оскільки правильність визначення митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна неможливість застосування основного методу не були спростовані контролюючим органом, а посилання останнього на наявність розбіжностей в документах та відсутність в останніх всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари, є надуманими. ТОВ «Строй Мир» зазначило, що документи ним подані у обсязі, достатньому для визначення відповідачем митної вартості задекларованого товару, оскільки містять усю необхідну інформацію про вартість товару, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Також, ТОВ «Строй Мир» зазначило, що у зв`язку із неправомірним рішенням про коригування митної вартості товарів, товариство було змушене додатково надмірно сплатити суму податку в розмірі 46 615,58 грн. ТОВ «Строй Мир» вважає, що рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості № UA508070/2018/000029/2 від 11.04.2018 року є протиправним, оскільки прийняте з порушенням зазначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання: законності, визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб'єктів господарювання.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, позов товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення Херсонської митниці ДФС № UA508070/2018/000029/2 від 11.04.2018 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Митниця ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (відповідно до Постанови КМУ №296 від 28.03.2018 року попередня назва митного органу - Херсонська митниця ДФС) подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити у справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до прийняття необґрунтованого судового рішення та неправильного вирішення спору.

Так апелянт зазначає, перевіркою документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, встановлено, що вони містять розбіжності, числові значення складових митної вартості товарів, які є обов'язковими при її обчисленні, не підтверджені документально та заявлено неповні відомості про митну вартість товарів. За умовами поставки витрати на транспортування та страхування повинні бути включені до вартості товару.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» письмового відзиву на апеляційну скаргу не надало.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Скасовуючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції виходив з того, що висновки митного органу щодо неможливості перевірити правильність визначеної декларантом митної вартості товару, за відсутності документів які не містять відомостей про вартість страхування та транспортування вантажу, є необґрунтованими, оскільки за вимогами Інкотермс-2010, умови поставки «CІF», згідно умов контракту всі витрати із завантаження, пакування товару, поставки та страхування, вежу були включені продавцем у вартість товару, яка відображена у відповідних супровідних документах, а окремого страхування покупець не здійснював. Також суд першої інстанції виходив з того, що відсутність платіжного документу про сплату товару також не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки умови контракту передбачають обов'язок ТОВ «Строй Мир» оплатити товар протягом 30 днів після отримання товару на склад.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції також зазначив про те, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості митний орган не зазначив жодних конкретних підстав щодо не підтвердження числових значень складових митної вартості імпортованого товару та які саме документи містять розбіжності. Так само в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відсутні відомості щодо неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи 15 січня 2018 року між ТОВ «Строй Мир» (Покупець) та YIWU UNIQUECN TRADING CO LMITED (Продавець) укладений контракт № UACH-18/01/15 (а.с. 24-28). На умовах визначених контрактом та на підставі супроводжувальних документів продавець здійснив поставку на адресу покупця відповідного товару (а.с. 24-28, 29-40):

- Товар № 1: качелі садові, стільці, крісло-шезлонг переносні з металевим каркасом - код товару 94017100;

- Товар № 2: столи розкладні переносні з металевим каркасом - код товару 94032080;

- Товар № 3: набір аксесуарів у ванну кімнату - код товару 39249000;

- Товар № 4: килим з синтетичного матеріалу-поліестер - код товару 57029290;

- Товар № 5: сидіння-обідок для унітазу з кришкою - код товару 39222000;

- Товар № 6: розкладачки переносні з металевим каркасом - код товару 94032020;

- Товар № 7: йоршик з пластику - код товару 96039099.

10.04.2018 декларантом підприємства ТОВ «Строй Мир» за договором про надання послуг митного брокера ФОП ОСОБА_4 до сектору митного оформлення митного поста «Херсон-центральний» Херсонської митниці ДФС подана митна декларація для здійснення митного оформлення товару, якій присвоєно номер № UA 508070/2018/000369 (а.с. 15-18). Митна вартість товару заявлена позивачем самостійно за ціною контракту (основний метод) відповідно до ст. 58 Митного кодексу України в сумі 15616,15 доларів США.

На підтвердження митної вартості товару та для митного оформлення позивач надав відповідачу пакет документів, передбачений ст. 53 Митного кодексу України: пакувальний лист (0271); рахунок-фактур (інвойс) (0380), коносамент (0705), автотранспортна накладна (0730), декларація про походження товару (0862); зовнішньоекономічний договір (контракт) (код 4104); доповнення до зовнішньоекономічного контракту (4103); договір про надання послуг митного брокера (4207).

Херсонською митницею ДФС, на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України та у відповідності до ст. 53 Митного кодексу України, для підтвердження заявленої ТОВ «Строй Мир» митної вартості товарів, запропоновано надати наступні додаткові документи: 1) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (а.с. 40, 92, 93).

Декларантом додатково були надані апелянту такі документи: прайс-лист від постачальника (продавця); комерційна пропозиція; висновок ТПП.

11.04.2018 р. Херсонською митницею ДФС самостійно була визначена митна вартість товарів та прийнято рішення про коригування митної вартості № UA508070/2018/000029/2 за резервним методом, та визначено наступну митну вартість товарів (а.с. 94-96):

- Товар № 1: качелі садові, стільці, крісло-шезлонг переносні з металевим каркасом - код товару 94017100 - 15234,03 грн.;

- Товар № 2: столи розкладні переносні з металевим каркасом - код товару 94032080 - 1082,44 грн.;

- Товар № 3: набір аксесуарів у ванну кімнату - код товару 39249000 - 2102,36 грн.;

- Товар № 4: килим з синтетичного матеріалу-поліестер - код товару 57029290 - 2703,20 грн.;

- Товар № 5: сидіння-обідок для унітазу з кришкою - код товару 39222000 - 890,56 грн.;

- Товар № 6: розкладачки переносні з металевим каркасом - код товару 94032020 - 1950,00 грн.;

- Товар № 7: йоршик з пластику - код товару 96039099 - 251,80 грн., усього

У зв`язку із згаданим рішенням про коригування митної вартості товарів, збільшились ввізне мито та ПДВ на 46615,58 грн.

Оформлено картку відмови № UА508070/2018/00033 від 04.11.2018 в митному оформленні декларації (а.с. 104-105).

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант який заявляє митну вартість товару зобов'язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу (ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Колегія суддів зазначає, що в оскарженому рішенні вказано, що документи на підтвердження митної вартості містять розбіжності: в поданому до митного оформлення контракті № UACH-18/01/15 від 15.01.2018 згідно 4.2 не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару. Також у рішенні зазначено, що декларантом не подано: 1) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види договорів, крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України. За приписами статей 627 і 628 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять: умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

Колегія суддів зазначає, що станом на сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01.01.2011 року Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов'язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень.

Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.

Відповідно до Інкотермс-2010 термін CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов'язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця.

Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов'язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Таким чином, за умови поставки CIF згідно умов контракту (п. 3.1 контракту CIF ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNIY) всі витрати із завантаження, пакування товару, поставки та страхування вже були включені продавцем у вартість товару, яка відображена у відповідних супровідних документах, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надання додаткових документів, в тому числі визначати вартість страхування митним законодавством не передбачається. При цьому, колегія суддів зазначає, що учасниками справи не оспорюється той факт, що окремого страхування товару декларант не здійснював. Правила Інкотермс також не передбачають обов'язкового надання Покупцю (декларанту) документів щодо страхування товару, а лише на його вимогу, проте контракт такої вимоги не містить (п. 6 контракту).

За таких обставин колегія суддів відхиляє доводи апелянта про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування та транспортування вантажу, оскільки такі документи, у спорі, який виник між сторонами, не вимагаються.

В процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товарів не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю, а тому апеляційний суд відхиляє ці доводи апелянта як підтвердження наявності розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо відсутності платіжного документа про оплату товарів, оскільки за умовами контракту (п. 5 контракту) позивач зобов'язаний оплатити товар протягом 30 днів після отримання товару на склад.

Оскільки частина 2 статті 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що виявлення розбіжностей в інших документах не надає митниці право направляти декларанту вимогу про надання додаткових документів.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що аналіз графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів (а.с. 96), що оскаржується, свідчить про те, що відповідач не зазначив жодних конкретних підстав щодо не підтвердження числових значень складових митної вартості імпортованого товару та які саме документи містять розбіжності. При цьому апеляційна скарга не містить жодних заперечень проти такого висновку суду першої інстанції.

Також відповідно до графи 33 оскарженого рішення (а.с. 96), попередні методи не застосовуються митницею з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції, що вказана графа оскарженого рішення не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

При цьому колегія суддів зазначає, що до суду першої інстанції апелянт додав роздруківку щодо інформації, яка наявні у митному органі, на товари, на підставі якої був застосований резервний метод (а.с. 97-103).

Відповідно до ч. 1 та ч. 1 ст. 64 МК України,у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Колегія суддів встановила, що раніше визначена органами доходів і зборів митна вартість, яка вказана в митних деклараціях, зазначених в графі 33 оскарженого рішення, та розшифровка яких надана до суду першої інстанції, не може бути застосована при прийнятті рішення митного органу про коригування митної вартості товарів № UA508070/2018/000029/2 від 11.04.2018 р., оскільки в цих митних деклараціях назва товару, його якісні та кількісні характеристики, умови поставки відрізняються від даних наведених в митній декларації, яка була подана позивачем 10.04.2018 року №UA508070/2018/000369.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апелянт не надав переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття рішення про коригування митної вартості. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо не надання контролюючим органом належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів для митного оформлення заявленого товару. Факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, які позивач не може та не повинен мати на час запиту, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу (резервного) визначення митної вартості.

Враховуючи, що ТОВ «Строй Мир» у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару подало до митного органу всі необхідні для цього документи, а митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA508070/2018/000029/2 від 11.04.2018.

Такі висновки суду апеляційної інстанції також узгоджуються і з практикою Європейського суду з прав людини у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України», заява № 23620/05, відповідно до п. 17 якого суд повторює, що будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» до Херсонської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 29.11.2018 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.