Справа № 127/22015/18
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/22015/18

Головуючий у 1-й інстанції: Романюк Л.Ф.

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

22 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадянина Грузії ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2018 року (місце ухвалення рішення - м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до Громадянина Грузії ОСОБА_2 про примусове видворення з України,

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2018 року Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Громадянина Грузії ОСОБА_2, в якому просило примусово видворити з території України громадянина Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході проведення заходів, направлених на протидію нелегальній міграції, співробітниками 1-го міського відділу у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області у взаємодії з Вінницьким відділом поліції ГУНП у Вінницькій області, у м. Вінниці на ринку «Урожай» виявлено громадянина Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Грузії. Подальшою перевіркою правомірності перебування на території України та згідно з інформацією, наданою громадянином Грузії ОСОБА_2, встановлено, що він прибув до України 17.09.2016 року через пункт пропуску «Бориспіль» з приватною метою і після визначеного законодавством України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства 90-денного терміну перебування з України не виїхав.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2018 року адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до громадянином Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення з України задоволено.

Примусово видворено за межі України громадянина Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішення суду звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції адвокат Павленко О.О. в інтересах громадянина Грузії ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Законом України №1608 IV "Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України і Виконавчою владою Грузії про прийняття і передачу осіб (реадмісію), які знаходяться на території держав незаконно" від 17.03.2004 року ратифіковано угоду між Кабінетом Міністрів України і Виконавчою владою Грузії про прийняття і передачу осіб (реадмісію), які знаходяться на території держав незаконно, матеріали ж справи не містять жодних доказів в обґрунтування рішення позивача про необхідність застосування до відповідача в даному випадку саме процедури примусового видворення.

Представником позивача надано відзив на апеляційну скаргу у якому висловлено згоду з висновками суду першої інстанції та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Частиною 4 с. 288 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

Статтею 268 КАС України визначені особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ. У справах, визначених ст. ст. 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Сторони у справі в судове засідання не з'явилися, будучи належно повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що після прибуття в Україну у 2016 році громадянин Грузії ОСОБА_2 разом із дружиною прибули у м. Вінницю, де знімають квартиру АДРЕСА_1.

Після порушення строку перебування на території України, громадянин Грузії ОСОБА_2 не звертався до територіальних підрозділів Управління ДМС України у Вінницькій області для продовження строку перебування на території України. Також не звертався до підрозділу згідно вимог частини 2 ст. 25 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме як іноземець, який не має законних підстав для перебування в Україні або який не може виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, відповідні особи можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За порушення встановлених правил перебування на території України, громадянин Грузії ОСОБА_2, 1-м міським відділом у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області був притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме 21.03.2018 року на громадянина Грузії ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП.

Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення громадянин Грузії ОСОБА_2 визнав, штраф у розмірі 850 грн сплатив добровільно.

З метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відповідно до ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року, начальником 1-го міського відділу у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області, 06.04.2018 року затверджено рішення № 16 про примусове повернення з України громадянин Грузії ОСОБА_2.

Відповідне рішення громадянин Грузії ОСОБА_2 отримав 06.04.2018 року про що свідчить розписка (а.с.13)

Вказаним рішенням відповідача було зобов'язано покинути територію України у 30-денний термін, однак громадянин Грузії ОСОБА_2 у визначений термін добровільно не виїхав за межі території України, рішення про примусове повернення з України у суді не оскаржив.

Порушення терміну перебування на території України, не виконання рішення про примусове повернення громадянин Грузії ОСОБА_2 підтверджує витяг з міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан - ДМС» щодо перетину кордону іноземців у напрямку «Виїзд» та «В'Їзд», яка засвідчує, що громадянин Грузії ОСОБА_2 не перетинав кордон України у напрямку «Виїзд» з 06.04.2018 року по 6.05.2018 року та по даний час перебуває на території України з порушенням міграційного законодавства.

Також встановлено, що відповідач законних джерел доходу не має, проживає на території України без засобів на належне існування, достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов'язаних з подальшим перебуванням в Україні немає (відсутні).

Підстав для тимчасового проживання, встановлених частинами 4-12 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не виявлено, також не виявлено підстав, які б забороняли примусово видворити з України в країну громадської належності чи третю країну, передбачених статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що громадянин Грузії ОСОБА_2 порушив встановлені правила перебування іноземців на території України та проживання без документів на право проживання в Україні, порушивши вимоги ст.ст. 9, 16, 23 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", тривалий час на території України проживає незаконно, законних джерел доходу немає, проживає на території України без засобів на належне існування, достатнього фінансового забезпечення для покриття витрати, пов'язаних з подальшим перебуванням в Україні немає, рішення про видворення за межі України добровільно не виконав, ухиляючись від виїзду за межі України, в силу чого суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до Угоди про взаємне визнання віз держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав від 09 жовтня 1992 року, встановлюється безвізовий порядок в'їзду 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду, для громадян країн-учасниць СНД (Співдружність Незалежних Держав).

Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, (далі - Порядок) визначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами: України.

Відповідно до пункту 6 Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули з держав з безвізовим порядком в'їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в'їзду в Україну.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше, ніж за десять та не пізніше, ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до паспорта НОМЕР_1 ОСОБА_2 є громадянином Грузії (а.с. 11-12).

Відповідно до рішення № 16 про примусове повернення з України, вирішено примусово повернути за межі України громадянина Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Сенакі, Грузія, а також зобов'язано вказаного іноземця покинути територію України у 30 денний термін з дня винесення рішення про примусове повернення з України. Про прийняте рішення повідомити керівника Вінницької місцевої прокуратури (а.с. 9).

Факт отримання даного рішення відповідачем підтверджується його розпискою від 06.04.2018р., відповідно до якої відповідач зобов'язався покинути територію України не пізніше 05.05.2018 року (а.с. 13)

Громадянин Грузії ОСОБА_2 знаходився на території України більш ніж 90 днів протягом 180 днів, перевищила встановлений п.2 Порядку термін тимчасового перебування іноземців на території України, чим порушила вимоги ч. 3 ст. 9 та ч.15 ст.4 Закону. Оскільки Громадянин Грузії ОСОБА_2 самостійно у чітко визначені терміни рішення про примусове повернення не виконав, територію України не покинув і надалі нелегально знаходиться в Україні, то, відповідно до ч.1 ст.30 Закону вона підлягає примусовому видворенню за межі території України.

Статтею 31 Закону визначено вичерпний обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

В ході апеляційного перегляду даної справи не було встановлено обставин, передбачених ст. ст. 30, 31 Закону, які б виключали прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України, а тому судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача щодо примусового видворення відповідача за межі України.

Станом на час прийняття рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2018 року відповідач не виконав рішення позивача №16 від 06.04.2018 року про примусове повернення з України, громадянин Грузії ОСОБА_2 не покинув територію України і нелегально знаходиться в Україні.

Посилання представника відповідача на Законом України №1608 IV "Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України і Виконавчою владою Грузії про прийняття і передачу осіб (реадмісію), які знаходяться на території держав незаконно" від 17.03.2004 року є безпідставними з огляду на таке.

Так, під реадмісією слід розуміти передавання з території запитуючої договірної держави та приймання на територію запитуваної договірної держави громадян договірних держав, громадян третіх країн або осіб без громадянства на підставах та в порядку, визначеному міжнародними угодами про реадмісію та Інструкцією про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, затвердженою наказом МВС України від 16.02.2015 року № 158.

Статтею 5 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Виконавчою владою Грузії про приймання і передачу осіб (реадмісію), які знаходяться на територіях держав незаконно ( Угоду ратифіковано Законом N 1608-IV ( 1608-15 ) від 17.03.2004 ) встановлено, кожна із Сторін прийме громадян третіх держав чи осіб без громадянства, якщо буде доведено, що зазначені особи незаконно потрапили безпосередньо з території держави однієї Сторони на територію держави іншої Сторони. Якщо з моменту незаконного в'їзду такої особи на територію держави іншої Сторони пройшло не більш 48 (сорока восьми) годин, то Сторона, яка приймає, прийме зазначену особу без додаткових формальностей.

В інших випадках заява про намір передати таку особу іншій Стороні повинна бути зроблена Стороною, яка передає, не пізніше 90 (дев'яноста) днів від дня незаконного в'їзду такої особи на територію держави цієї Сторони і містити докази, що підтверджують факт такого незаконного в'їзду. Відповідь Сторони, яка приймає, повинна надійти не пізніше 72 (сімдесятьох двох) годин після одержання такої заяви.

У разі, якщо у подальшому буде встановлено, що громадянин третьої держави чи особа без громадянства незаконно потрапили на територію держави Сторони, яка передає, не з території держави іншої Сторони, то Сторона, яка передає, прийме назад цю особу протягом 30 (тридцяти) днів від дня її передачі.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Частиною третьою статті 29 цього Закону визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Тобто дана норма встановлює, що це стосується тих іноземців, які прийняті державою Україною від інших країни, та які не мають підстав проживати на території України.

Таким чином, угода між Кабінетом Міністрів України і Виконавчою владою Грузії про приймання і передачу осіб (реадмісію), які знаходяться на територіях держав незаконно ( Угоду ратифіковано Законом N 1608-IV стосується громадян третіх держав чи осіб без громадянства, які не є громадянами Грузії або України, тому відповідно не може бути застосована до громадянина Грузії ОСОБА_2.

Тож, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що громадянин Грузії ОСОБА_2 порушив встановлені правила перебування іноземців на території України та проживання без документів на право проживання в Україні, порушивши вимоги ст.ст. 9, 16, 23 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, колегія суддів вирішила, відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Громадянина Грузії ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 листопада 2018 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.