Справа № 819/565/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1287/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Тернопільський обласний центр медико-соціальної експертизи, Державна установа "Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області", про стягнення коштів, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Баранюк А.З.,

час ухвалення рішення: 16:15:25,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення - 23.06.2018 р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати протиправними дії та рішення Головного управління Національної поліції в Тернопільській області щодо фактичної відмови у виплаті їй одноразової грошової допомоги згідно п.5 ч.1 ст.97 Закону України «Про національну поліцію», стягнути з відповідача на її користь 123340,00 (сто двадцять три тисячі триста сорок) гривень.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що після закінчення розслідування позивачка може звернутися до відповідача про виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті поліцейського, відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про національну поліцію».

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що розслідування нещасного випадку, який трапився з ОСОБА_3, своєчасно не проведено. Вказує, що 13 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача з рапортом про проведення розслідування поранення, що сталось 28.01.2015 р. і лише після цього, а саме 30.09.2017 р. було складено Акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5*, а також Акт за формою Н-1. Вважає, що оскільки відповідачем було порушено норми Порядку розслідування та обліку, не було вчасно складено відповідні акти, ОСОБА_3 не зумів за життя реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги.

Також скаржниця вказує на те, що до неї перейшли «законні сподівання» на отримання одноразової грошової допомоги, яка не була отримана її чоловіком у зв'язку з протиправними діями відповідача.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно наказу УМВС України в Тернопільській області від 12.01.2015 року №4 ДСК прапорщик міліції ОСОБА_3 у складі зведеного загону УМВС України в тернопільській області був відряджений у район проведення антитерористичної операції (далі - АТО) на сході України з 15.01.2015 р.

У період з 27.01.2015 р. по 28.01.2015 р. прапорщик міліції ОСОБА_3 заступив на службу на блок-пост №29 Попаснянського району Луганської області у складі зведеного загону УМВС України.

28.01.2015 р. близько 02:35 год. по вищезазначеному посту розпочався обстріл з установки «Град». Під час даного обстрілу неподалік перебування прапорщика міліції ОСОБА_3 розірвався один із снарядів, внаслідок чого ОСОБА_3 отримав ушкодження вибуховою хвилею та втратив свідомість.

Наступного дня через погане самопочуття та погіршення стану здоров'я прапорщик міліції ОСОБА_3 звернувся у нейрохірургічне відділення Попаснянської ЦРЛ для надання йому медичної допомоги, де він перебував на лікуванні з 29.01.2015 р. по 09.02.2015 р.

За результатами медичного обстеження прапорщику ОСОБА_3 поставлено діагноз: гостра закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, лікувально-венозна дистензія, стадія декомпенсації, виражена цефалгія, виражений вестибулоатактичний синдром.

Після повернення із зони АТО прапорщик ОСОБА_3 періодично проходив лікування, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11 червня 2018 року.

13 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача з рапортом про проведення розслідування поранення, що сталося 28.01.2015р.

30 вересня 2017 року відповідачем було складено Акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5 та Акт № 9 про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1, якими підтверджено, що нещасний випадок стався з ОСОБА_3 внаслідок контузії.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1. Смерть ОСОБА_3 не пов'язана з проходженням служби та сталася з інших підстав, на час розгляду справи по цьому факту проводиться розслідування органами прокуратури.

04 грудня 2017 року на адресу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надійшла заява ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, у зв'язку з отриманням поліцейським, її чоловіком ОСОБА_3, поранення (контузії) 28.01.2015 р. під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого була часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

До відповідної заяви позивачка долучила: копії акта розслідування нещасного випадку та акта про нещасний випадок; копію постанови №38 від 25.10.2017 р. М(ВЛ)К «ТМО МВС України по Тернопільській області»; копію свідоцтва про смерть НОМЕР_2; копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3; копію свідоцтва про народження дитини; копії сторінок паспорта ОСОБА_1 та довідки про присвоєння РНОКПП.

Листом від 20.12.2017 року №737/05/3-2017 Головне управління Національної поліції в Тернопільській області повідомило позивача про те, що нею представлений неповний пакет необхідних документів, виключний перелік яких передбачений Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, зокрема відсутня довідка медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ОСОБА_3 ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Крім того, заява оформлена неналежним чином, зокрема, у ній відсутні відповідні відмітки кадрового підрозділу та служби Державного нагляду за охороною праці. Також зазначено, що вказані обставини унеможливлюють прийняття на підставі наявних матеріалів позитивного рішення з призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги.

Не погодившись із таким рішенням Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, позивач звернулася до суду із відповідним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

У відповідності до ч.2 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до ст.97 - 101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 916 від 12 вересня 2016 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, п.5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено пп.4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п.3 Розділу ІІІ Порядку №4).

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, підставою для підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги, прийняття рішення про призначення виплати ОГД є відповідна заява (рапорт) за формою, встановленою додатком 1 Порядку № 4, що подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського - позивача (у випадку загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського) або до підрозділів фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансових підрозділів головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІІ Порядку №4 для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; копію посвідчення інваліда війни (за наявності); копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

У місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2) (пункт 1 Розділ IV Порядку №4).

Як встановлено судом, в матеріалах справи наявна заява позивачки від 04 грудня 2017 року про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, у зв'язку з отриманням поліцейським, її чоловіком ОСОБА_3, поранення (контузії) 28.01.2015 р. під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого була часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності. До заяви позивачка долучила: копії акта розслідування нещасного випадку та акта про нещасний випадок; копію постанови № 38 від 25.10.2017 р. М(ВЛ)К «ТМО МВС України по Тернопільській області»; копію свідоцтва про смерть НОМЕР_1; копію свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 копію свідоцтва народження дитини; копії сторінок паспорта ОСОБА_3 та довідки про присвоєння РНОКПП.

Згідно із п.1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів робить висновок про відсутність виникнення у позивачки права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського № 4, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року, оскільки у неї відсутня довідка МСЕК про результати визначення ОСОБА_3 ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Щодо твердження скаржника про перехід до неї, як дружини ОСОБА_3 «законних сподівань» на отримання одноразової грошової допомоги, яка не була отримана її чоловіком через протиправні дії відповідача, з посиланням на те, що якби відповідач належним чином виконав свої обов'язки щодо розслідування нещасного випадку, то ОСОБА_3 отримав би одноразову грошову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, зазначених у пунктах 1, 2 частини першої статті 97 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім'ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) поліцейського.

Аналіз усіх вищенаведених норм дозволяє суду зробити висновок про те, що право на одноразову допомогу має поліцейський за умови подання у встановлений строк необхідних документів для її отримання, а члени його сім'ї мають право на виплату допомоги у разі загибелі чи смерті поліцейського. Проте, їх право на одержання такої допомоги напряму залежить від того, чи оформив за собою таке право поліцейський.

Як встановлено в судовому засіданні суду першої інстанції, ОСОБА_3 за призначенням одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності до відповідача не звертався.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Скаржниця у своїй апеляційній скарзі ставить вимогу, що кореспондує з вимогою сформульованою у позовній заяві, а саме просить стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на її користь 123340,00 гривень, що є розміром одноразової грошової допомоги, на яку, на думку позивачки, вона має право. Однак, як встановлено колегією суддів, право на таку допомогу у позивачки не виникло.

Разом з тим, як вже зазначалось, підставою незвернення ОСОБА_3 із заявою на отримання такої допомоги позивач вважає бездіяльність відповідача щодо вчасного складення актів розслідування нещасного випадку форми Н-5 та Н-1. Однак дії відповідача щодо проведення розслідування отримання травм ОСОБА_3, а також недотримання процедури наведених актів не є предметом оскарження у випадку спірних правовідносин, а тому не підлягають дослідженню на предмет законності, так як виходять за межі вимог апеляційної скарги та позовних вимог.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що право на отримання заборгованості правонаступник має у випадку, якщо соціальна виплата була нарахована померлому, однак не отримана померлим.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 рокуу справі № 819/565/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Тернопільський обласний центр медико-соціальної експертизи, Державна установа "Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області", про стягнення коштів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 03.12.2018 р.