Справа № 132/2363/18
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 132/2363/18

Головуючий у 1-й інстанції: Павленко І.В.

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

22 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2018 року (місце ухвалення рішення - м. Калинівка,) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромного Ярослава Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №3074/20900/18 від 08.11.2017,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромного Я.І. в справі про порушення митних правил №3074/20900/18, якою ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 Митного Кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Та просив закрити провадження у справі про порушення митних правил.

Позивач в позові вказував, що постановою в справі про порушення митних правил №3074/20900/18 від 12.06.2018 року, винесеною заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромним Я.І. на нього було накладено адміністративне стягнення по ч.3 ст.470 Митного кодексу України у виді штрафу в розмірі 8500 грн, а саме за те, що він 22.12.2017 року ввіз на митну територію України у митному режимі «Транзит» автомобіль «AUDI A4» реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 та у визначений законодавством термін не вивіз його за межі митної території України.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про порушення митних правил №3074/20900/18 від 12.06.2018 року, складену заступником начальника Львівської митниці ДФС-начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромним Я.І. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Закрито справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Львівська митниця ДФС звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що згідно п. 9 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). Враховуючи, що транспортні засоби було ввезено на митну територію України позивачем, обов'язок вивезення таких покладено на нього та відповідно в нього наявні документи на право користування цим транспортним засобом.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою в справі про порушення митних правил №3074/20900/18 від 12.06.2018 року, складеною заступником начальника Львівської митниці ДФС-начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_3. на позивача було накладено адміністративне стягнення по ч.3 ст.470 Митного кодексу України у виді сплати штрафу в розмірі 8500 грн., а саме за те, що він 22.12.2017 року ввіз на митну територію України у митному режимі «Транзит» автомобіль «AUDI A4» реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 та у визначений законодавством термін не вивіз його за межі митної території України.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, позивач оскаржив її до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того, що відповідачем не надано жодних доказів на спростування заперечень позивача стосовно непричетності останнього до вчинення вказаного адміністративного правопорушення. Крім того громадянин ОСОБА_2, посвідчення водія не отримував.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Стаття 470 МК України передбачає відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Частиною третьою даної статті передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною першою статті 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частин першої, другої статті 92 МК України, митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України. У митний режим транзиту можуть бути поміщені товари, транспортні засоби комерційного призначення незалежно від їх митного статусу.

Статтею 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 2 ст. 95 МК України передбачено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається, зокрема, час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу;

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно положень ст. 486 МК України - завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ( ст. 489 МК України).

Згідно зі ст. 495 МУ України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Позивач вказує на те, що наведене у постанові про порушення митних правил, не відповідає дійсності та фактичним обставинам, оскільки він не ввозив на територію України автомобіль «AUDI A4» реєстраційний номер НОМЕР_1 в режимі «транзит», не засвідчував підписом будь-яких документів, що стосуються зазначеного автомобіля не був присутнім під час оформлення документів посадовими особами митного органу про ввезення вищезазначеного автомобіля на територію Украйни.

Крім того, довідкою №31/2/0541-5881 від 14.07.2018 року, виданою Регіональним сервісним центром МВС у Вінницькій області Територіальним сервісним центром №0541, згідно бази даних «ДАІ 2000» УДАІ УМВС України у Вінницькій області та Єдиного державного реєстру МВС громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчення водія не отримував. Серед позбавлених права керування транспортними засобами не значиться.

З приводу посилання відповідача на «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 3 розділу 1 Правил №1118 транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред'явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою.

Відповідно до вимог п. 7 розділу І «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби № 1118 від 17.11.2005, власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, в обов'язковому порядку пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, зокрема: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних документів на транспортний засіб з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом.

Пунктом 9 розділу 1 Правил №1118 передбачено, що транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження), не підлягає пропуску через митний кордон України.

Колегія суддів звертає увагу, що оригіналів чи копій документів на ввезений автомобіль, а також документів щодо наявності у позивача права власності або користування (у тому числі з правом розпорядження) на спірний транспортний засіб в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, відповідачем на наведено належних доказів того, що саме позивачем ввезено в Україну в режимі «транзит» автомобіль «AUDI A4» реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 листопада 2018 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.