Справа № 806/2057/18
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/2057/18

Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

27 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у підвищенні розміру пенсії на 5% ОСОБА_3; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області встановити ОСОБА_3 основний розмір пенсії 61 % грошового забезпечення; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_3 з 01 вересня 2017 року перерахунок пенсії з урахуванням основного розміру пенсії 61 % грошового забезпечення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач вказав, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, наказом УМВС в Житомирській області № 201 о/с від 30 серпня 2011 року майора міліції ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 "б" (через хворобу). Вислуга на день звільнення становить: календарна 20 років 04 місяці 12 днів, у пільговому обчисленні 22 роки 05 місяців 16 днів (а.с. 15-16).

Згідно з свідоцтвом про хворобу від 29 серпня 2011 року № 558/175 (а.с. 19) позивача визнано непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєнний час.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області з 31 серпня 2011 року призначена пенсія позивачу за вислугу років.

19 вересня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою з проханням здійснити йому перерахунок та виплату пенсійного забезпечення з врахуванням основного розміру пенсії 61 % грошового забезпечення з 31 серпня 2011 року (а.с. 13).

За результатами розгляду поданої заяви, відповідачем направлено лист-відповідь від 29 вересня 2017 року № 1832/П-11 (а.с. 14), в якій відмовлено провести перерахунок посилаючись на те, що позивач був звільнений у запас та його вислуга років на день звільнення склала 22 роки 05 місяці 16 днів.

Не погоджуючись з вказаною відмовою позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ "за хворобою", тому згідно з пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" він має право на пенсію у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, відтак, бездіяльність відповідача щодо неврахування вказаних відсотків є протиправною.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09 квітня 1992 року визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсію за вислугу років мають: особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Пунктом "а" статті 13 вказаного Закону визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Колегією суддів встановлено, що позивач відповідно до наказу УМВС в Житомирській області № 201 о/с від 30 серпня 2011 року звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 "б" (через хворобу).

Відповідно до пункту "б" статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29 липня 1991 року № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є особою, що звільнена в запас, тому в силу положень пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія за вислугу років має призначатись у розмірі 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Також колегія суддів звертає увагу, що норма Закону на яку посилається позивач та його представник, як на підставу перерахунку пенсії (пункт "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб") стосується осіб, які звільнені у відставку. Позивача же звільнено у запас, тому посилання позивача та його представника не є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованою відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у здійсненні перерахунку пенсії.

Таким чином, суд приходить висновку, що дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства, тому підстави для перерахунку пенсії позивача відсутні.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 листопада 2018 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.