Справа № 0640/4592/18
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м.Житомир справа № 0640/4592/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лавренчук О.В.,

секретар судового засідання Степанчук С.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та представника - адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача Шайденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зарахування періоду навчання та роботи до пільгового стажу, зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просив:

- визнати протиправними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зарахувати період навчання та роботи ОСОБА_1 муляром з 01.10.1984 по 25.12.1985 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах, відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з часу виникнення права на пенсію, а саме з 12.02.2018.

В обґрунтування позову вказує, що відповідач безпідставно відмовив у призначенні пільгової пенсії з посиланням на не підтвердження пільгового стажу з 21.03.1985 по 25.12.1985 та не зарахував до такого стажу період виробничого професійно-технічного навчання муляром. Вказує, що пільговий стаж за спірні періоди підтверджується документально.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 28.09.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи. Зобов'язано відповідача надати до суду належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, який зареєстровано відділом документального забезпечення суду 19.10.2018. До відзиву додано завірені належним чином копії з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 02 листопада 2018 року призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача подав до суду заяву у якій просив перейти до розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін (вх. №21933/18 від 06.11.2018).

Листом від 08.11.2018 суд повідомив позивача та представника позивача, що питання про розгляд справи з викликом сторін вже вирішено за ініціативою суду.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та заперечення представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

У період із 19.11.2018 по 03.12.2018 головуючий суддя перебувала у відпустці, а тому повний текст рішення складено 04.12.2018.

Встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перехід на пенсію за віком на пільгових умовах та із заявою про підтвердження стажу роботи.

Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області за результатами розгляду заяви прийнято рішенням №60 від 09 серпня 2018 року про часткове її задоволення та підтверджено період його роботи муляром у ДП БМУ №1 фірми "Житомирінвест" ВАТ із 26.12.1985 по 08.07.1994, що зараховується до стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 та відмовлено у підтвердженні періоду роботи з 21.03.1985 по 25.12,1985 у ДП БМУ №1 фірми "Житомирінвест" ВАТ у зв'язку з відсутністю відомостей про роботу саме на посаді муляра. (а.с. 65-67) Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом №10441/02-02 від 15.08.2018 повідомило ОСОБА_1 про при йняте Комісією рішення №60 від 09.08.2018 (а.с. 20)

Листом №11455/03.2 від 04.09.2018 Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області від 09.08.2018 №60 позивачу підтверджено період роботи муляром у ДП БМУ №1 фірми «Житомирінвест» ВАТ з 26.12.1985 по 08.07.1994 та зараховано до пільгового стажу даний період відповідно до п."б" ст.13 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (за виключенням місяців, по яких відсутні дані про нарахування заробітної плати, а саме: травень і червень 1994 року). Водночас, комісією прийнято рішення про відмову у підтвердженні періодів роботи з 21.03.1985 по 25.12.1985 у ДП БМУ №1 фірми "Житомирінвест" ВАТ у зв'язку з відсутністю відомостей про роботу саме на посаді муляра. Повідомлено, що згідно пільгової довідки №107 від 09.08.2018, виданої ЗАТ "Житомироблстройтрест №11", позивач працював у період з 01.01.2012 по 25.04.2012, з 27.06.2012 по 19.05.2013, з 01.08.2013 по 25.05.2014, з 21.07.2015 по 01.06.2016, з 01.08.2016 по 01.07.2017 на посаді муляра.

Листом №13064/03.2 від 17.01.2018 (на заміну листа №11455/03.2 від 04.09.2018) відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що комісією прийнято рішення про відмову у підтвердженні періодів роботи з 21.03.1985 по 25.12.1985 у ДП БМУ №1 фірми "Житомирінвест" ВАТ у зв'язку з відсутністю відомостей про роботу саме на посаді муляра. Повідомлено, що згідно пільгової довідки №107 від 09.08.2018, виданої ЗАТ "Житомироблстройтрест №11", позивач працював у період з 01.01.2012 по 25.04.2012, з 27.06.2012 по 19.05.2013, з 01.08.2013 по 25.05.2014, з 21.07.2015 по 01.06.2016, з 01.08.2016 по 01.07.2017 на посаді муляра. Зазначено, що підстав для врахування періодів роботи до пільгового стажу згідно довідки №107 від 09.08.2018 немає. За поданими документами стаж роботи на пільгових умовах складає 8 років 4 місяці 13 днів, відповідно до зниження пенсійного віку на 3 роки і право на пенсію за віком по списку №2 Ви будете мати після досягнення віку - 57 років. (а.с. 38-39)

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон, в редакції, чинній на день звернення позивача із заявою) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Статтею 7 Закону визначено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 2 частини 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п'ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно архівної довідки №674-п від 08.11.2017 "Про перейменування підприємства ДП "БМУ-1" фірми "Житомирінвест" ВАТ": наказом №422 від 20.12.1985, комбінат "Житомирпромбуд" реорганізовано в трест "Житомирпромбуд"; наказом №177-к від 11.11.1990, - ДОП "Житомирпромбуд-1"ОП "Житомирпромбуд"; наказом №128-к від 15.10.1993 із 01.10.1993 БМУ №1 колективної фірми "Житомирінвест", а із липня 1997 року ДП БМУ №1 фірми «Житомирінвест» ВАТ. (а.с. 17)

За матеріалами пенсійної справи позивача до Списку №2 зараховано в пільговий стаж роботи муляром у ДП БМУ №1 фірми «Житомирінвест» ВАТ з 26.12.1985 по 08.07.1994 (за виключенням травня і червня 1994 року). Отже, пільговий стаж становить 8 років 4 місяці та 13 днів.

Відмовляючи позивачу у зарахуванні до пільгового стажу період роботи з 21.03.1985 по 25.12.1985 у ДП БМУ №1 фірми "Житомирінвест" ВАТ відповідач посилається на відсутність відомостей про роботу саме на посаді муляра.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам щодо періоду роботи позивача із 21.03.1985 по 25.12.1985 суд зазначає наступне.

Суд відмічає, що єдиною підставою для неврахування зазначеного періоду до пільгового стажу за Списком №2 відповідач зазначає відсутність підтвердження того, що із 21.03.1985 по 25.12.1985 позивач працював саме на посаді муляра.

У рішенні №60 від 09.08.2018 вказано, що у наказах по особовому складу за 1985 рік дані про присвоєння ОСОБА_1 третього розряду муляра відсутні (а.с. 65)

Статтею 62 Закону визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом досліджено копію трудової книжки серії НОМЕР_2, яка належить ОСОБА_1 (а.с. 10) та встановлено наявність запису про прийняття на роботу "бетонщиком 2 розряду по комсомольской путевке" із 11.09.1984 (наказ №89к від 05.09.1984), запис №9 від 21.03.1985 вчинено з посиланням на наказ №43-к від 13.02.1985 присвоєно 3 розряд каменщика (а.с. 10 на звороті).

Суд вважає, що з огляду на підтвердження стажу роботи позивача на посаді муляра із 21.03.1985 записами в його трудовій книжці, потреба у наданні уточнюючих довідок, наказів з підприємства взагалі відсутня.

Окрім того, згідно копії свідоцтва НОМЕР_3, ОСОБА_1 із 01.10.1984 по 04.03.1985 навчався професії каменщика без відриву від виробництва. Рішенням тарифно-кваліфікаційної комісії від 21.03.1985 ОСОБА_1 встановлено третій розряд каменщика (а.с. 9).

Отже, позивачем надано до відповідача та до суду документи на підтвердження того, що у період із 21.03.1985 по 25.12.1985 ОСОБА_1 працював на посаді муляра.

Щодо зарахування періоду навчання професії каменщика (муляра).

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва НОМЕР_3, ОСОБА_1 із 01.10.1984 по 04.03.1985 навчався професії каменщика без відриву від виробництва. Рішенням тарифно-кваліфікаційної комісії від 21.03.1985 ОСОБА_1 встановлено третій розряд каменщика (а.с. 9).

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 38 Закону України, від 10.02.1998, №103/98-ВР "Про професійну (професійно-технічну) освіту" (в редакції, чинній на день звернення із заявою про призначення пенсії) якою визначено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців

Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.

Судом встановлено та відповідачем не заперечувалось, що позивач з 01.10.1984 по 04.03.1985 та до прийняття тарифно-кваліфікаційною комісією 21.03.1985 рішення про встановлення тарифно-кваліфікаційного розряду, навчався за спеціальністю "каменщик", без відриву від виробництва.

З огляду на те, що позивач після закінчення навчання продовжив працювати за здобутою спеціальністю, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно не враховано і період навчання позивача з 01.10.1984 по 21.03.1985

Окрім того, згідно інформації, яка міститься у наявній в матеріалах справи копії наказу №117-К від 26.12.1985, ОСОБА_1, каменщику 3 розряду, за відпрацьований час з 11.09.1984 по 11.09.1985, надано відпустку терміном на 21 день (а.с. 14).

Суд вважає, що позивачем надано відповідачу та до суду належні докази на підтвердження стажу роботи позивача із 01.10.1984 по 25.12.1985 у ДП БМУ №1 фірми "Житомирінвест" ВАТ на посаді "каменщика" ( "муляра" ).

Відповідачем не заперечувалось, що посада "каменщик" ("муляр") відноситься до роботи, професії, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку №2, а тому дане питання позивачем не оскаржується та судом не досліджується.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача із 01.10.1984 по 25.12.1985 на посаді "каменщика" ("муляра") підлягають задоволенню, а наявний у позивача стаж дає підстави для призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку на 4 роки.

Отже, позивач має право на вихід на пенсію у 56 років.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов'язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства"(Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить до висновку, що вимога позивача щодо зобов'язання відповідача призначити пенсію відповідно до до п "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є обґрунтованою.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн, що підтверджується квитанцією №91 від 17.09.2018 (а.с.4).

У зв'язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області .

Зарахувати період навчання та роботи ОСОБА_1 на посаді муляра з 01.10.1984 - 25.12.1985 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вулиця Перемоги, 55, місто Житомир, 10003, код юридичної особи в ) призначити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 10031, РНОКПП НОМЕР_1) пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з моменту звернення за її призначенням.

Стягнути з Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вулиця Перемоги, 55, місто Житомир, 10003, код юридичної особи в ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 10031, РНОКПП НОМЕР_1) 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Лавренчук

Повне судове рішення складене 04 грудня 2018 року