Справа № 0240/2925/18-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 листопада 2018 р. Справа № 0240/2925/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Перевертака В.В.,

представника позивача: Желіховського В.М.,

представника відповідача: Кухрівського О.В, Мартиновської Н.Б., Храмогіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом: приватного сільськогосподарського підприємства "Промінь" до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженої відповідальністю «Промінь» з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 25.05.2018 ГУ ДФС у Вінницькій області було складено акт № 41/40/30088220 «Про результати фактичної перевірки ТОВ «Промінь» з питань реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку за період з 01.03.2016 по 23.05.2018».

За змістом акту, відповідачем встановлено порушення позивачем п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України, а саме, здійснення операцій з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку з реєстрації пального.

За результатами перевірки ГУ ДФС 19.06.2018 прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 9164,00 грн.

На переконання позивача, наведені в акті перевірки висновки податкового органу є безпідставними, оскільки ТОВ «Промінь» за період, який перевірявся (з 01.03.2016 по 23.05.2018) не здійснювало операцій з реалізації пального. При цьому зауважив, що кошти в сумі 9164,00 грн. отримані від ОСОБА_5, який працює в ТОВ «Промінь» водієм, були отримані товариством як компенсація шкоди, завданої шляхом привласнення пального.

Ухвалою суду від 31.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 0240/2925/18-а та призначено підготовче судове засідання на 24.09.2018.

19.09.2018 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що 24.05.2018 ГУ ДФС у Вінницькій області проведена фактична перевірка ПСП «Промінь», з питань реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку за період з 01.03.2016 по 23.05.2018.

При перевірці встановлено, що ПСП «Промінь» здійснило реалізацію підакцизної продукції (пального), а саме, дизельного палива за кодом УКТ ЗЕД (важкі дистиляти (газойль) неплатнику ПДВ відповідно до податкової накладної № 1 від 02.04.2018.

Згідно п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України - реалізація пального - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування, плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження. Не вважаються реалізацією. пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання.

Таким чином, в розумінні Податкового кодексу, реалізація пального - це будь-які операції, які передбачають передачу (перехід) прав власності за плату або без такої, крім випадків передачі (відпуску) пального на підставі договорів зберігання.

Згідно банківської виписки від 19.04.2018 за № ПР-0000175 на ПСП «Промінь» надійшли кошти від неплатника ПДВ - ОСОБА_5 в сумі 9 164,00 грн., що, на переконання відповідача, свідчить про передачу права власності на дизельне пальне від ПСП «Промінь» до ОСОБА_5

Відповідно до вимог п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України - особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального.

Згідно даних реєстру платників акцизного податку з реалізації пального, ПСП «Промінь» не зареєстровано платником акцизного податку.

Враховуючи вищевикладене, ГУ ДФС у Вінницькій області вважає позовні вимоги ПСП «Промінь», безпідставними та необґрунтованими і просить суд відмовити у задоволенні позову повністю

Ухвалою від 24.09.2018, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 22.10.2018.

В судовому засіданні 22.10.2018 судом оголошено перерву до 20.11.2018 та зобов'язано сторін. З метою підтвердження певних обставин справи, надати суду письмові пояснення по суті спору.

26.10.2018 від представника позивача через канцелярію суду за вх. №47780 надійшли письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог, в яких останній вказав, що податковою накладної №1 від 02.04.2018 товариством було проведено донарахування податку на додану вартість, з метою відшкодування податкового кредиту на отримане пальне, а не реалізацію пального, оскільки дизельне пальне загальною вартістю 9164,00 грн. не приймало участь у господарській діяльності підприємства після його привласнення працівником.

Згідно наказу №27/3 від 02.04.2018 водій ОСОБА_5 вніс на рахунок ПСП «Промінь» 9164,00 грн. з метою відшкодування завданих збитків, що підтверджується випискою банку та меморіальним ордером.

Наведене, на переконання позивача, в повній мірі спростовує викладені в акті перевірки твердження відповідача щодо вчинення ТОВ «Промінь» порушенням п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України.

В свою чергу. 26.10.2018 відповідача також подав свої письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог через канцелярію суду за вх. №47784, в яких наголосив, що в розумінні ПК України, зокрема п.п. 14.1.122 п. 14.1 ст. 14, реалізація пального це будь-які операції, які передбачають передачу (перехід) прав власності за плату або без такої, крім випадків передачі (відпустки) пального на підставі договорів зберігання та передачі (відпустку, відвантаження) пального в споживчій тарі ємністю до 2 літрів (включно).

ПСП «Промінь» в бухгалтерському обліку факт відпуску дизельного палива на суму 9164,0 грн. відобразило наступними проводками:

- Кредит рахунку 203 „Паливо" - Дебет рахунку 37 "Розрахунки з різними дебіторами"- субрахунок 377 „Розрахунки з іншими дебіторами,, (субконто - ОСОБА_5) на суму 7636,67 грн (вартість пального без ПДВ);

- Кредит рахунку 641 „Розрахунки за податками" - Дебет рахунку 37 "Розрахунки з різними дебіторами"- субрахунок 377 „Розрахунки з іншими дебіторами,, (субконто - ОСОБА_5) на суму 1527,33 грн (сума ПДВ). В свою чергу, Рахунок 37 "Розрахунки з різними дебіторами" має такі субрахунки: 371 "Розрахунки за виданими авансами"; 372 "Розрахунки з підзвітними особами"; 373 "Розрахунки за нарахованими доходами"; 374 "Розрахунки за претензіями"; 375 "Розрахунки за відшкодуванням завданих збитків"; 376 "Розрахунки за позиками членам кредитних спілок"; 377 "Розрахунки з іншими дебіторами"; 378 "Розрахунки з державними цільовими фондами"; 379 "Розрахунки за операціями з деривативами".

На субрахунку 375 "Розрахунки за відшкодуванням завданих збитків" ведеться облік розрахунків за відшкодуванням підприємству завданих збитків у результаті нестач і втрат від псування цінностей, нестач та розкрадання грошових коштів, якщо винуватця виявлено.

На субрахунку 377 "Розрахунки з іншими дебіторами" ведеться облік | розрахунків за іншими операціями, облік яких не відображається на інших субрахунках рахунку 37 "Розрахунки з різними дебіторами", зокрема розрахунки за операціями, пов'язаними із здійсненням спільної діяльності (без створення юридичної особи), усі види розрахунків з працівниками (крім розрахунків з оплати праці та з підзвітними особами), інші розрахунки.

Вищезазначені бухгалтерські проводки, на переконання відповідача, являються ще одним доказом, що підтверджує факт відпустку дизельного пального ОСОБА_5

У судовому засіданні 20.11.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві та письмових поясненнях від 26.10.2018.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого у межах наданих контролюючому органу повноважень.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 31.07.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПСП «Промінь» зареєстровано, як юридична особа, 15.02.2000, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії А00 № 691604 (а.с. 8), та перебуває на податковому обліку в Могилів-Подільському ГУ ДФС у Вінницькій області. Основним видом діяльності позивача є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11).

24.05.2018 ГУ ДФС у Вінницькій області, на підставі направлень від 24.05.2018 за №1257, №1258, та відповідно до наказу від 22.05.2018 за№2973, проведено фактичну перевірку ПСП «Промінь» з питань реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку за період з 01.03.2016 по 23.05.2018.

Результати перевірки оформлено актом від 25.05.2018 за № 41/40/30088220 (а.с. 10-13).

Відповідно до висновків, викладених в зазначеному акті, в ході перевірки встановлено порушення позивачем п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України.

Як з'ясовано судом, фактичною підставою для вищенаведених висновків та для прийняття спірного податкового повідомлення - рішення, слугувало відображене в акті перевірки судження ревізора - інспектора про те, що ПСП «Промінь» в період з 01.03.2016 по 23.05.2018 здійснило реалізацію (відвантаження) пального (дизельне паливо) неплатнику ПДВ на суму 9164,00 грн. (без ПДВ) без реєстрації платником акцизного податку.

Не погоджуючись із висновками викладеними в Акті перевірки, 08.05.2018 ПСП «Промінь» сформувало заперечення на Акт перевірки, та листом за вих. №107 надіслало на адресу ГУ ДФС у Вінницькій області (а.с. 14-16). Зміст наведених в запереченнях обґрунтувань є ідентичним мотивам, що наведені позивачем у звернутому до суду адміністративному позові.

Однак, листом від 15.06.2018 відповідач повідомив ПСП «Промінь про пропуск останнім встановленого ст. 86.7 ПК України строку на подання до податкового органу відповідних заперечень (а.с. 18).

В подальшому висновки проведеної перевірки знайшли своє відображення у прийнятому податковому повідомленні - рішенні форми «ПС» від 19.06.2018 року №, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 9164,00 грн. (а.с. 19).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та наданих у справу доказів, суд керується наступним.

Відносини, виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначаються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 ПК України, особи, які реалізують пальне, є платниками акцизного податку. Такі особи підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального (пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України).

На виконання пункту 49.21 статті 49 ПК України, платники, визначені згаданим підпунктом, а також платники, які мають діючі (у тому числі призупинені) ліцензії на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством, зобов'язані за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації незалежно від того, чи провадили такі платники господарську діяльність у звітному періоді.

Згідно з пп. 213.1.1 п. 213.1 ст. 213 ПК України, реалізація вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції) є об'єктом оподаткування акцизним податком. При цьому, за приписами пункту 215.1 статті 215, пальне відноситься до підакцизних товарів.

Визначення пального наведене у пп. 14.1.1411 п. 14.1 ст. 14 ПК України. Так, до пального відносяться нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.

Згідно пп. 14.1.202 ст. 202 ПК України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари;

За пп. 14.1.212 ст.212 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь- які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання та передачі (відпуску, відвантаження) пального в споживчій тарі ємністю до 2 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками.

У відповідності до п. 117.3 ст. 117 ПК України здійснення суб'єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб'єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального.

Отже, законодавець визначає, що є реалізацію пального і на підставі яких правочинів така реалізація здійснюється.

Як було встановлено судом під час розгляду справи ПСП «Промінь» в період, що досліджувався уповноваженими особами контролюючого органу, не укладало будь-яких угод, господарських та цивільно-правових договорів із ОСОБА_5 з метою передачі йому у власність пального (дизельного палива). Наведена обставина також не оспорювалась в судовому засіданні й представниками відповідача.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, відносини, що виникли між ПСП «Промінь» та фізичною особою ОСОБА_5 мають недоговірний характер та пов'язані із відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником підприємства.

Зокрема вказав, що ОСОБА_5 є працівником ПСП «Промінь». Згідно наказу №18 від 01.07.2016 ОСОБА_6 було прийнято на посаду водія. Наведені обставини знайшли своє документальне підтвердження матеріалами справи, а саме копією трудової книжки вказаної особи за №1717004 (а.с. 10).

Судом встановлено, що 30.03.2018 ОСОБА_6 було видано подорожній лист на автомобіль Сканія НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 для виконання службових завдань по транспортуванню вантажів з с. Трибусівка до м. Одеси та в зворотному напрямку (а.с. 21, 22). З цією метою автомобіль був заправлений дизельним пальним в кількості 395 літрів. Однак відрядження не відбулось, а водій допустив привласнення отриманого пального. Цього ж дня, тобто 30.03.2018 керівнику підприємства надійшла доповідна записка від обліковця ПСП «Промінь» ОСОБА_7 в якій повідомлялось, про виявлену у водія нестачу пального.

З метою перевірки фактів, наведених у доповідній записці, наказом директора ПСП «Промінь» №26/1 від 30.03.2018 було створено комісію з факту виявлення нестачі пального (а.с. 23).

02.04.2018 вказаною комісією було складено Акт службового розслідування, яка провела інвентаризацію, опитала відповідальних осіб, відібрала пояснення у водія ОСОБА_5, врахувала його щире каяття у допущенні недостачі пального та бажання компенсувати завдану шкоду, рекомендувала керівнику обмежитись прийняттям від останнього відшкодування вартості пального (а.с. 24).

За наслідками проведеного службового розслідування та виявленого порушення, Директором ПСП «Промінь» було видано наказ від 02.04.2018 «Про розгляд результатів роботи комісії з розслідування факту нестачі пального», яким відповідно до ст. 130 КЗпП України наказано прийняти від ОСОБА_5 відшкодування завданої привласненням пального шкоди в розмірі 9164,00 грн. та попередити водія про неприпустимість такої поведінки в майбутньому (а.с. 25).

На виконання вищезазначеного наказу від 02.04.2018 водієм ОСОБА_5 19.04.2018 було внесено на поточний рахунок підприємства 9164,00 грн. в якості відшкодування завданих збитків, що підтверджується банківською випискою №ПР-0000175 від 19.04.2018 (а.с. 26) та меморіальним ордером №@2РL883171 від 19.04.2018 (а.с. 27).

Такі дії, на переконання суду, узгоджуються з нормами КЗпП України, оскільки у відповідності до ст. 130 цього Кодексу працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.

Наведене також узгоджується з нормами Цивільного кодексу України, зокрема ч. 1 ст. 1166 і якій визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, надходження від ОСОБА_5 на рахунок позивача коштів в сумі 9164,00 грн. є саме відшкодуванням завданою підприємству її працівником матеріальної шкоди, стягнення якої відбулось в межах чинного на той час законодавства.

В свою чергу, представник відповідача в судовому засіданні, не заперечуючи щодо реальності вищезазначених обставин, звернув увагу суду, що облік розрахунків за відшкодуванням підприємству завданих збитків у результаті нестач і втрат від псування цінностей, нестач та розкрадання грошових коштів, якщо винуватця виявлено ведеться на субрахунку 375 "Розрахунки за відшкодуванням завданих збитків". На субрахунку 377 "Розрахунки з іншими дебіторами" ведеться облік розрахунків за іншими операціями, облік яких не відображається на інших субрахунках рахунку 37 "Розрахунки з різними дебіторами", зокрема розрахунки за операціями, що пов'язані із здійсненням спільної діяльності (без створення юридичної особи), усі види розрахунків з працівниками (крім розрахунків з оплати праці та з підзвітними особами), інші розрахунки.

В контексті наведеного представник відповідача вказав, що ПСП «Промінь» в бухгалтерському обліку факт відпуску дизельного палива на суму 9164,0 грн. відобразило наступними проводками:

- Кредит рахунку 203 «Паливо» - Дебет рахунку 37 "Розрахунки з різними дебіторами"- субрахунок 377 «Розрахунки з іншими дебіторами» (субконто - ОСОБА_5) на суму 7636,67 грн. (вартість пального без ПДВ);

- Кредит рахунку 641 «Розрахунки за податками» - Дебет рахунку 37 "Розрахунки з різними дебіторами"- субрахунок 377 «Розрахунки з іншими дебіторами» (субконто - ОСОБА_5) на суму 1527,33 грн. (сума ПДВ).

Отже, відображення позивачем отриманих від ОСОБА_5 коштів на субрахунку 377 «Розрахунки з іншими дебіторами», а не на субрахунку 375 "Розрахунки за відшкодуванням завданих збитків", на переконання представників відповідача, підтверджує саме факт відпуску пального вказаній фізичній особі. При цьому, згідно даних реєстру платників акцизного податку з реалізації пального, ПСП «Промінь» не зареєстровано платником акцизного податку, що, з урахуванням вчинених підприємством дій щодо відпуску пального, є порушенням пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України.

Суд погоджується з вищенаведеними міркуваннями податкового органу в частині невірного відображення позивачем у своєму бухгалтерському обліку операції з відшкодування ОСОБА_5 збитків, завданих в наслідок привласнення належного ПСП «Промінь» пального, зокрема, з огляду на наступне.

Як вірно вказав відповідач у поданих до суду письмових поясненнях, призначення і порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку для узагальнення методом подвійного запису інформації про наявність і рух активів, капіталу, зобов'язань та факти фінансово-господарської у діяльності підприємств, організацій та інших юридичних осіб, визначено Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 за № 291 (із змінами та доповненнями). Положеннями вказаної інструкції передбачено, що відшкодування завданих підприємству збитків повинно відображатись на субрахунку 375 "Розрахунки за відшкодуванням завданих збитків".

Таким чином, саме допущена працівником позивача (в даному випадку - бухгалтером) при веденні бухгалтерського обліку помилка, що втілилась у відображенні отриманих від ФО ОСОБА_5 кошти в сумі 9164,00 грн. на субрахунку, який не відповідає вчиненій операції, призвело до формування відображеного в акті перевірки висновку (припущення) податкового органу про порушення ПСП «Промінь» пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України, а саме здійснення позивачем реалізації палива (дизельного палива) без реєстрації платником акцизного податку.

Отже, в даному випадку, виявлені посадовими особами відповідача порушення допущені не в наслідок протиправних дій ПСП «Промінь», а виникли під час допущення помилки посадовою особою позивача, відповідальність та порядок притягнення за яке визначено нормами КЗпП України.

При цьому, суд зауважує, що допущена посадовою особою ПСП «Промінь» помилка не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки, зважаючи на підтвердження факту не використання паливно мастильних матеріалів (далі - ПММ) вартістю 9164,00 грн. у господарській діяльності позивача, останньою було скориговано відображений раніше податковий кредит при придбанні таких ПММ шляхом нарахування податкових зобов'язань згідно п. 198.5 ст. 195 ПК України. При цьому, базою нарахування ПДВ в даному випадку слугувала ціна придбання наднормово витрачених ПММ (п. 198.1 ст. 198 ПК України).

Суд вважає, що допущення помилки під час відображення в бухгалтерському обліку отриманих від ФО ОСОБА_5 коштів в сумі 9164,00 грн. як відшкодування заподіяних протиправними діями останнього збитків, має кваліфікуватися саме як відшкодування завданих збитків, та не може слугувати підставою для притягнення платника та його посадових осіб до відповідальності за здійснення реалізації палива (дизельного палива) без реєстрації платником акцизного податку, оскільки відповідні дії позивачем не вчинялись, що було підтверджено стороною позивача в судовому засіданні належними доказами.

Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що висновки контролюючого органу, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення, були прийняті без врахування всіх обставин та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Частиною 1 ст.5 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Дану справу суд вирішує як справу майнового характеру, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі Щокін проти України, зі змісту якого вбачається, що збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

У зв'язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб'єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Рішення Європейського суду з прав людини згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" застосовуються судами як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З огляду на зазначене суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 19.06.2018 є таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, тому підлягає скасуванню, а поданий до суду адміністративний позов - задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 19.06.2018, прийняте Головним управлінням ДФС у Вінницькій області, щодо приватного сільськогосподарського підприємства "Промінь".

Стягнути на користь приватного сільськогосподарського підприємства "Промінь" сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Приватне сільськогосподарське підприємство "Промінь" (вул. Леніна, 72, с. Трибусівка, Піщанський район, Вінницька область, 24710, )

Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 03.12.2018

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна