Справа № 686/28130/18
Суддя: Козак О. В.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Козак О.В.,

при секретарі - Слободянюк А.Ю.,

за участі: представників позивача - Мартьянової Р.А.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького справу за адміністративним позовом Управління ДМС України в Хмельницькій області до ОСОБА_2 про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусового видворення за межі території України, в порядку ст.ст.288-289 КАС України,

встановив:

В листопаді 2018 року Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Грузії ОСОБА_2 про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусового видворення за межі території України, в порядку ст.ст.288-289 КАС України. В обґрунтування позову позивач вказав, що 03.04.2014 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області уродженця м.Руставі, Грузія, громадянина Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який не має постійного місця проживання, освіта - середня, не працюючого, неодруженого, засудженого вироком Рівненського міського суду від 28.03.2013 року за ч.1 ст.187 КК України до 3 років позбавлення волі, було визнано винним та засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 років за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Згідно вироку суду від 03.04.2014 року при обранні міри покарання обвинуваченому суд врахував тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який не має постійного місця проживання, не займається суспільно-корисною працею, будучи видвореним за межі України, протиправно знаходився на її території. За час перебування в слідчому ізоляторі м.Рівне, зарекомендував себе як особа, яка схильна до створення конфліктних ситуацій, за характером хитрий, брехливий, збудливий, нахабний, про що суд мав можливість пересвідчитись при розгляді кримінального провадження та приходить до висновку про необхідність обрання покарання в межах санкції статті.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 05.11.2014 року вказаний вирок змінено - ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.02.2016 року керуючись ст.72 КК України в строк покарання ОСОБА_2 зараховано термін тримання під вартою в період з 03.04.2014 року по 05.11.2014 року.

20.12.2018 року ОСОБА_2 звільняється з державної установи «Шепетівська виправна колонія №98», де він відбуває покарання.

Згідно вироку суду від 03.04.2014 року Дубенського міськрайонного суду Рівненської області громадянин Грузії ОСОБА_2 на момент скоєння злочину в Україні перебував на території України з порушенням правил перебування на території України та ухилився від виїзду з України після закінчення дозволеного терміну перебування.

Згідно інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформації з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «АРКАН», ОСОБА_2 по паспортному документу НОМЕР_1, виданого 17.09.2008 року в посольстві Грузія в Україні перетин державного кордону на виїзд з України не здійснював, термін паспортного документу закінчився 17.09.2018 року.

Згідно інформації ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» від 23.11.2018 року №5/5285 у ОСОБА_2 відсутні родинні зв'язки на території України, що підтверджує відсутність у іноземця підстав для законного перебування на території України та відсутні фінансові заощадження, також в нього відсутній паспортний документ, по якому він може здійснити виїзд з території України, відсутні документи, які б надавали право законно перебувати на території України, на особистому його рахунку відсутні кошти. ОСОБА_2 до консульських установ чи інших уповноважених органів з метою відновлення документів та легалізації свого становища в Україні не звертався, жодних інших документів немає. Тобто у відповідача відсутні підстави та документи, що дають право законно перебувати на території України, здійснити виїзд з території України самостійно та відсутні фінансові заощадження. ОСОБА_2 порушував міграційне законодавство щодо терміну тимчасового перебування на території України, до нього застосовувались заходи адміністративного примусу щодо видворення, є всі підстави вважати, що він буде ухилятись від виконання рішення територіального підрозділу ДМС про примусове повернення та рішення суду про його видворення. ОСОБА_2 є грубим порушником міграційного законодавства України, під час незаконного перебування на території України скоїв злочин, а його перебування на території України суперечить національним інтересам України, створює небезпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян та сприяє до негативного впливу на «кримінальне середовище» на території України, існує ризик його втечі. Враховуючи вказане, а також те, що в громадянина Грузії ОСОБА_2 відсутній документ, що дає право на виїзд з України, можливість законним способом фінансово забезпечити своє перебування на території держави, законні підстави перебування та проживання на території України, позивач просить позов задоволити та затримати строком на шість місяців громадянина Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусово видворити за межі території України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог, суду пояснив, що не заперечує щодо видворення, оскільки в нього відсутній документ, на підставі якого він зможе залишити територію України. На території Грузії будь-яких загроз його життю немає.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно вироку Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03.04.2014 року ОСОБА_2 визнано винним та обрано покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ст.70 КК України, частково приєднано невідбуту міру покарання за вироком Рівненського міського суду від 28.03.2013 року у виді 2 років позбавлення волі та остаточно до відбування обрано 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна і з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі. Запобіжний захід обвинуваченому залишено до вступу вироку в законну силу - тримання під вартою.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 05.11.2014 року вирок Дубенського міськрайонного суду від 03.04.2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_2 змінено. Ухвалено вважати ОСОБА_2 засудженим за ч.2 ст.187 КК України на сім років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_2 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна. В строк відбуття покарання зараховано відбуте покарання за вироком Рівненського районного суду від 28.03.2013 року у виді 1 року і 10 місяців позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання рахувати з 05 листопада 2014 року. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 залишити попередній - тримання під вартою.

Згідно листа Державної установи «Шепетівська виправна колонія №98» №5/5285 від 23.11.2018 року, з установи 20.12.2018 року буде звільнений по відбуттю строку покарання засуджений ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин Грузії. В матеріалах особової справи оригінали будь-яких документів, які б давали право на перетин державного кордону для виїзду з території України (в тому числі паспорт) відсутні, є в наявності ксерокопія паспорта громадянина Грузії. Дані про наявність родинних зв'язків на території України відсутні. Документи, які дають право перебувати на території України в матеріалах справи також відсутні. Зобов'язання, що забороняють виїзд даного громадянина з території України ( в тому числі адміністративний нагляд), а також кошти на особовому рахунку відсутні.

ОСОБА_2 документований паспортом НОМЕР_1, термін дії якого закінчується 17.12.2018 року.

Згідно відомостей про осіб, які перетнули державний кордон підсистеми «Аркан-ДМС», громадянин ОСОБА_2 за період з 03.12.2008 року по 03.12.2018 року не здійснював перетин кордону України.

Зі змісту вироку Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03.04.2014 року ОСОБА_2 вбачається, що при обрані міри покарання обвинуваченому суд врахував тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який не має постійного місця проживання, не займається суспільно-корисною працею, будучи видвореним за межі України, протиправно знаходився на її території.

А отже, судом було встановлено ухилення ОСОБА_2 від виїзду після видворення за межі України.

Відповідно до листа ГУНП в Хмельницькій області №597/121/16-2018 від 26.11.2018 року, з метою забезпечення інтересів національної безпеки України, охорони громадського порядку, охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, а також з метою недопущення погіршення криміногенної ситуації на території обслуговування та дотримання вимог чинного міграційного законодавства України, просить здійснити перевірку інформації та вжити відповідних заходів щодо прийняття рішення про примусове видворення з України в країну походження громадянина Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Руставі, Грузія в межах компетенції.

Згідно ч.1 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в'їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється - за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Положеннями ч.ч. 5, 6 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що у відповідача: законні підстави для знаходження на території України відсутні та на час його звільнення з місць позбавлення волі закінчиться термін дії його паспорта. Щоб залишити територію України ОСОБА_2 не вживає ніяких заходів, а тому підлягає примусовому видворенню з України. Крім того, ст.4 вищевказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, однак, суду, при розгляді даної справи, жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Щодо відповідача, обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Будучи видвореним за межі України ОСОБА_2 протиправно знаходиться на території України (що встановлено вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03.04.2014 року), під час перебування на території України був неодноразово засуджений, а порушення відповідачем законодавства України про перебування на території держави та невжиття ним заходів щодо вчинення будь-яких дій щодо легалізації перебування на території іноземної для відповідача держави, свідчить про наявність обґрунтованих підстав вважати, що ОСОБА_2 ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення та дає достатніх підстав для примусового видворення його з України.

Також, відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України "Про імміграцію". Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що даний позов є обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 19-20, 77, 286, 288-289 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Затримати строком на шість місяців громадянина Грузії ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м.Руставі, національний паспорт серії НОМЕР_1 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Примусово видворити громадянина Грузії ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м.Руставі, національний паспорт серії НОМЕР_1 за межі території України.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого адміністративного апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: