Справа № 826/10267/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 листопада 2018 року №826/10267/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., при секретарі судового засідання Ігнатову І.Ю., за участю представника позивача Ніколаєнко О.О., представника відповідача Корнейчука О.Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Лібра-Трейд» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов Приватного підприємства «Лібра-Трейд» (далі - позивач) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.08.2017 року № .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте відповідачем всупереч вимогам законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.08.2017 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків.

У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунуто позивачем.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду суддею одноособово у судовому засіданні.

27.11.2017 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшли заперечення на адміністративний позов, яке прийнято судом.

28.11.2017 року від представника позивача через канцелярію суду надійшли пояснення та клопотання про долучення доказів до справи, які прийнято судом.

В призначених судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав наведених у запереченнях на адміністративний позов, а саме зазначив, що висновки зроблені за результатами проведеної перевірки є обґрунтованими та зроблені на підставі норм чинного законодавства України, в силу чого, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте правомірно.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та пояснення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, контролюючим органом проведено документальну невиїзну перевірку ПП «Лібра-Трейд» (код за ЄДРПОУ ), за наслідками якої складено акт «про результати проведення документальної невиїзної перевірки з питань державної митної справи стосовно повноти нарахування та сплати митних платежів за митними деклараціями від 18.04.2016 №500060001/2016/003645, від 18.04.2016 №500060001/2016/003647, від 22.04.2016 №500060001/2016/003859, від 22.04.2016 № 500060001/2016/003860, від 22.04.2016 №500060001/2016/003861, від 29.04.2016 № 500060001/2016/004134, від 03.06.2016 №500060001/2016/005261, від 17.06.2016 №500060001/2016/005806, від 17.06.2016 №500060001/2016/005807» від 17.07.2017 № н15/17/28-10-14-09/ » (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 187.8 ст. 187 та п. 190.1. ст. 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податку на додану вартість на зменшену різницю митної вартості товарів «банани свіжі, зелені…», у зв'язку з чим було занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість, в тому числі за митними деклараціями від 18.04.2016 №500060001/2016/003645, від 18.04.2016 №500060001/2016/003647, від 22.04.2016 №500060001/2016/003859, від 22.04.2016 № 500060001/2016/003860, від 22.04.2016 №500060001/2016/003861, від 29.04.2016 № 500060001/2016/004134, від 03.06.2016 №500060001/2016/005261, від 17.06.2016 №500060001/2016/005806, від 17.06.2016 №500060001/2016/005807.

24.07.2017 року позивач надав до Офісу великих платників податків ДФС заперечення до акту перевірки від 17.07.2017 року, за результатами розгляду яких, висновки акту перевірки залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

02 серпня 2017 року Офісом великих платників податків ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів», код платежу 14070100 на суму 417 283,85 грн. та яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 208 641,95 грн., за порушення п. 190.1 ст.190 Податкового кодексу України.

Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 19, 55, 67 Конституції України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Митним кодексом України (далі - МК України), Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року №1204 (далі - Порядок № 1204).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У силу зазначених вище приписів позивач звернувся з позовом до суду для оскарження рішення органів державної влади, а саме, Офісу великих платників податків ДФС.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за митними деклараціями, які були предметом перевірки, здійснені в митному режимі імпорту для вільного обігу на території України наступні оформлення товарів.

18.04.2016 року згідно митних декларацій №500060001/2016/003645 та №500060001/2016/003647 на виконання умов зовнішньоекономічного контракту № 14 від 12.01.2016 року, укладеного між фірмою «Rastoder, D.o.o.» (продавець) та ПП «Лібра-Трейд» (покупець), фірма «Coragrofrut S.A.» (Еквадор) поставила, а ПП «Лібра-Трейд» прийняло товар «банани свіжі, зелені». Митне оформлення за вказаними деклараціями здійснено на підставі наступних товаросупровідних документів: інвойсів від 14.03.2016 № 001-100-00002069 та № 001-100-00002067F, коносаментів (Bill of Landing) №№: MSCUEC955464, MSCUEC961785 від 15.04.16, міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) №№: 240-259 від 17.04.2016, Сертифікату про походження товару. Митна вартість товару визначена за двома митними деклараціями на рівні 7 348 208,73 грн. за 6м (резервним) методом визначення митної вартості (графа 43 кожної з ЕМД) на підставі наявної в митного органу цінової інформації.

22.04.2016 року згідно митних декларацій №500060001/2016/003859, №500060001/2016/003860 та №500060001/2016/003861 на виконання умов зовнішньоекономічного контракту № 15 від 28.01.2016 року, укладеному між фірмою «Rastoder, D.o.o.» (продавець) та ПП «Лібра-Трейд» (покупець), фірма «Coragrofrut S.A.» (Еквадор) поставила, а ПП «Лібра-Трейд» прийняло товар «банани свіжі, зелені». Митне оформлення за вказаними деклараціями здійснено на підставі наступних товаросупровідних документів: інвойсів від 20.03.2016 №№: 001-002-00000629, 001-100-000002106 та 001-100-000002109, коносаментів (Bill of Landing) № MSCUEC958492 від 07.04.2016, № MSCUEC958674 від 08.04.2016, № MSCUEC958534 від 22.04.2016, міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) № 125-129 від 21.04.2016, №№: 45-54 від 22.04.2016, Сертифікату про походження товару. Митна вартість товару визначена за трьома митними деклараціями на рівні 5 565 809,55 грн. за 6м (резервним) методом визначення митної вартості (графа 43 кожної з ЕМД) на підставі наявної в митного органу цінової інформації.

29.04.2016 року митна декларація №500060001/2016/004134, на виконання умов зовнішньоекономічного контракту № 14 від 12.01.2016 року фірма «Nina Bananas S.A.» (Еквадор) поставило та ПП «Лібра-Трейд» прийняло товар «банани свіжі, зелені». Митне оформлення за вказаною декларацією здійснено на підставі наступних товаросупровідних документів: інвойсів від 28.03.2016 №001-001-000000008 та від 29.04.2016 №001-001-000000008А, коносаменту (Bill of Landing) № MSCUEC960050 від 26.04.2016, міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 350 від 29.04.2016, Сертифікату про походження товару. Митна вартість товару визначена на рівні 610 363,67 грн. за 6м (резервним) методом визначення митної вартості (графа 43 ЕМД) на підставі наявної в митного органу цінової інформації.

Також, 03.06.2016 року згідно митної декларації № 500060001/2016/005261, на виконання умов зовнішньоекономічного контракту № 14 від 12.01.2016 року фірма «Coragrofrut S.A.» (Еквадор) поставила, а ПП «Лібра-Трейд» прийняло товар «банани свіжі, зелені». Митне оформлення за вказаною декларацією здійснено на підставі наступних товаросупровідних документів: інвойсів від 05.05.2016 №№ 001-003-000001112С, 001-003-000001112С1, коносаменту (Bill of Landing) № MSCUEC984746 від 02.06.2016, міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) №№ 130-139 від 02.06.2016, Сертифікату про походження товару. Митна вартість товару визначена на рівні 3 758 522,77 грн. за 6м (резервним) методом визначення митної вартості (графа 43 ЕМД) на підставі наявної в митного органу цінової інформації.

Також, 17.06.2016 року згідно митних декларацій №500060001/2016/005806 та №500060001/2016/005807 на виконання умов зовнішньоекономічного контракту № 14 від 12.01.2016 року фірма «Coragrofrut S.A.» (Еквадор) поставила, а ПП «Лібра-Трейд» прийняло товар «банани свіжі, зелені». Митне оформлення за вказаними деклараціями здійснено на підставі наступних товаросупровідних документів: інвойсів від 16.05.2016 № 001-100-000002435C та № 001-100-000002435, коносаментів (Bill of Landing) № MSCUEC990719 від 15.06.2016, міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) №№ 120-139 від 16.06.2016, Сертифікату про походження товару. Митна вартість товару визначена за двома деклараціями на рівні 6 593 191,07 грн. за 6м (резервним) методом визначення митної вартості (графа 43 ЕМД) на підставі наявної в митного органу цінової інформації.

Відповідно до змісту акту перевірки, Державна фіскальна служба України листом від 06.02.2017 року №1674/5/99-99-20-02-01-16 звернулась до митної адміністрації Республіки Словенія щодо автентичності документів наданих ПП «Лібра-Трейд» при митному оформленні товарів.

В листі митної адміністрації Республіки Словенія від 17.03.2017 року №5490-22/2017-7, надісланого у відповідь на запит Державної фіскальної служби України зазначено, що рахунки, які були одержані для перевірки автентичності від української митної адміністрації не були видані компанією RASTODER d.o.o. Також додані листи, що стосуються видання нових рахунків зі скоригованими вагами товарів, але незмінною загальною вартістю не були видані компанією RASTODER d.o.o. В той же час, компанія RASTODER d.o.o. у період з березня 2016 року по грудень 2016 року мала взаємовідносини з ПП «Лібра-Трейд», але надавалися інвойси за іншими номерами, які були оплачені в повному обсязі.

На підставі інформації, яка була надана митною адміністрацією Республіки Словенія та документів, що були надані ПП «Лібра-Трейд» при митному оформленні товарів за митними деклараціями від 18.04.2016 №500060001/2016/003645, від 18.04.2016 №500060001/2016/003647, від 22.04.2016 №500060001/2016/003859, від 22.04.2016 № 500060001/2016/003860, від 22.04.2016 №500060001/2016/003861, від 29.04.2016 № 500060001/2016/004134, від 03.06.2016 №500060001/2016/005261, від 17.06.2016 №500060001/2016/005806, від 17.06.2016 №500060001/2016/005807 проведено їх співставлення.

За результатами співставлення встановлено, що в інвойсах, виданих компанією RASTODER d.o.o. та первинних інвойсах ПП «Лібра-Трейд», кількісні показники стосовно кількості коробок, ваги брутто та ваги нетто співпали на 100%.

Відповідач зазначає, що в той же час вартісні показники відрізняються, в результаті чого заявлена фактурна вартість товарів згідно вказаних МД склала 932096,50 доларів США, фактична фактурна вартість, яка сплачена ПП «Лібра-Трейд» в повному обсязі становить 1029422,20 доларів США та в результаті чого встановлено заниження фактурної вартості на 97325,70 доларів США, що в еквіваленті дорівнює заниженню митної вартості на суму 2455247,14 грн.

Враховуючи, що отримана від митного органу Республіки Словенія інформація не підтверджує відомості заявлені ПП «Лібра-Трейд» зокрема, щодо вартості товарів, контролюючим органом встановлено порушення позивачем норм п. 187.8 ст. 187 та п. 190.1 ст. 190 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 417283,85 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1 Митного Кодексу України (надалі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті на ці товари.

Згідно із частиною 1 статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 МК України).

Згідно частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення.

Виходячи зі змісту положень частини 5 статті 54 МК України, в ході виконання обов'язків по контролю за митною вартістю, орган доходів і зборів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених МК України, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до вимог ст. 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу з проведенням відповідної консультації з декларантом.

Відповідно до частини 5 статті 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Позивачем митному органу надані передбачені частиною 2 статті 53 МК України документи, але, як вбачається з матеріалів справи, при розмитненні застосований резервний метод, який ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях, що свідчить про проведення позивачем у відповідності до частини 5 статті 55 МК України консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в останнього.

Під час здійснення таких консультацій саме митним органом було запропоновано застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості, що збільшувало належні до сплати позивачем платежі (а саме, податок на додану вартість) порівняно з визначенням вартості товару за основним методом. Без ініціативи митного органу застосування резервного методу було б неможливим, адже згідно частини 2 статті 64 МК України митна вартість, визначена за резервним методом повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Отже, даний метод не міг би бути застосований декларантом без надання митним органом відомостей про раніше визначену ним митну вартість.

В даному випадку саме митним органом було запропоновано застосування даного методу та, відповідно, надані дані про раніше визнану (визначену) митним органом вартість, з чим позивач був змушений погодитися з метою недопущення простою вантажу при митному оформленні.

Згідно з частиною 5 статті 255 МК України митне оформлення вважається закінченим після виконання всіх митних формальностей, визначених Митним кодексом до заявленого митного режиму що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень. Таким чином, у випадку виконання особою дій, визначених законодавством України та надання митним органом дозволу на ввезення товару митне оформлення вважається завершеним.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань (пункт 46.1 статті 46 ПКУ).

Згідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України суму податкового зобов'язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов'язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

Відповідно до пункту 54.4. статті 54 ПК України якщо сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання.

В даному випадку грошове зобов'язання позивача визначалося виходячи з митної вартості товару, визначеного на підставі шостого (резервного) методу, який передбачає застосування митної вартості, раніше визнаної (визначеної) митним органом.

Отже, митна вартість товарів і, відповідно, сума грошових зобов'язань позивача була визначена за даними, наданими митним органом. Відтак, позивач не може нести відповідальність за суму грошового зобов'язання, визначеного з використанням даних митного органу.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах від 07.11.2011, 26.06.2012 та 04.07.2013 (справи №№21-223а11, 21-130а12, 21-202а13 відповідно), згідно з якою, якщо митний орган, приймаючи митні декларації, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань, за винятком випадку коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні від 15.03.2016 по справі №804/2462/14 (К/800/65545/14), в якому суд касаційної інстанції дійшов висновку про неправомірність спірного рішення контролюючого органу, оскільки митна вартість при розмитненні товару визначена митним органом за резервним шостим методом, а не відповідно до документів, поданих позивачем.

Також, в Акті зазначено, що за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, щодо заявлення в митній декларації неправдивих відомостей з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, митницею складені протоколи про порушення митних правил від 16.05.2017 року № 0544/50000/17, № 0545/50000/17, №0546/50000/17, № 0547/50000/17 та № 0548/50000/17 стосовно митних декларацій від 18.04.2016 №500060001/2016/003645, від 18.04.2016 №500060001/2016/003647, від 22.04.2016 №500060001/2016/003859, від 22.04.2016 № 500060001/2016/003860, від 22.04.2016 №500060001/2016/003861, від 29.04.2016 № 500060001/2016/004134, від 03.06.2016 №500060001/2016/005261, від 17.06.2016 №500060001/2016/005806, від 17.06.2016 №500060001/2016/005807, які були предметом перевірки відповідача.

Суд звертає увагу, що постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 24.07.2017 року по справі № 521/9382/17 скасовані постанови Одеської митниці ДФС в справах про порушення митних правил № 0544/50000/17, № 0545/50000/17, № 0546/50000/17, №0547/50000/17 та № 0548/50000/17, винесені у відношенні ОСОБА_3 за ст.485 МКУ та встановлено про відсутність порушень керівника позивача вимог митного законодавства. Постанова суду набрала законної сили 04.08.2017 року.

У відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що склад податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, доводиться відповідачем з посиланням на неправильне декларування позивачем митної вартості товару «банани свіжі, зелені» відповідно до п. 187.8. ст. 187 та п. 190.1. ст. 190 ПК України.

Разом з тим, відповідно до п. 187.8. ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Пункт 190.1. статті 190 ПК України передбачає, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Як свідчать матеріали справи, позивач сплатив словенській компанії-продавцю «RASTODER d.o.o.» за поставлений на підставі зовнішньоекономічних договорів № 14 від 12.01.2016р. та № 15 від 28.01.2016р. товар «банани свіжі, зелені» вартість в розмірі, зазначеному в інвойсах, які були надані під час митного оформлення, що відповідає положенню статті 49 МК України.

Зазначені докази підтверджують той факт, що фактично сплачена ціна за товар відповідає заявленій. Товар розмитнювався за вищою ціною, а саме, за 6м (резервним) методом визначення митної вартості, про що свідчить графа 43 кожної з електронної митної декларації, після проведення консультацій з митним органом. Митна вартість цих товарів, з якої був сплачений податок на додану вартість, визначена відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України. Порушення митного законодавства з боку позивача відсутнє.

У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідачем не доведено наявності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення і, як наслідок, безпідставне збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість та штрафних санкцій.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, відповідачем в письмових запереченнях та в судових засіданнях не надано доказів на підтвердження правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення та спростування доводів адміністративного позову. До заперечень додані лише акт з розрахунками та копії протоколів про порушення митних правил, які скасовані судом.

Статтею 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 31.08.2017 року № 132, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 9388,89 грн.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат у розмірі 9388,89 грн.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги приватного підприємства «Лібра-Трейд» (, адреса: 02140, м. Київ, проспект Миколи Бажана, будинок 10-А) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, адреса: 04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11-Г) задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.08.2017 року.

3. Присудити на користь приватного підприємства «Лібра-Трейд» (, адреса: 02140, м. Київ, проспект Миколи Бажана, будинок 10-А) здійснені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 9388,89 грн. (дев'ять тисяч триста вісімдесят вісім гривень вісімдесят дев'ять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, адреса: 04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11-Г).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено 19.11.2018 р.

Суддя Ю.Т. Шрамко