Справа № 815/2454/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/2454/18

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.
П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді доповідача-головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О. та Семенюка Г.В.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

за участю: ОСОБА_2,

представника Прокуратури Одеської області - Афанасьєвої І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Одеської області про стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог ( а.с.102) просив стягнути компенсацію за затримку виплати заробітної плати за період з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2018 року в розмірі 241924,95 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що згідно рішення суду від 07 лютого 2018 року відповідача зобов'язано виплатити йому заробітну плату за вимушений прогул з 31 березня 2015 року, але її вчасно не виплачено саме з вини відповідача, а тому заборгованість по заробітній платі стягнуто лише 30 березня 2018 року в примусовому порядку, водночас, відповідачем протиправно не було йому виплачено компенсацію за затримку виплати заробітної плати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року позовні вимоги було залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що Одеським апеляційним адміністративним судом 07 лютого 2018 року винесено постанову якою апеляційні скарги ОСОБА_2 та прокуратури Одеської області задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року - скасовано. Ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнаний неправомірним та скасований наказ прокуратури Одеської області №764к від 30 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області з 30 березня 2015 року; поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області з 31 березня 2015 року, стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 березня 2015 року по 07 лютого 2018 року у загальному розмірі 296 119,20 гривень; стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 50000,00 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення в частині стягнення з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_2 середнього заробітоку за час вимушеного прогулу за період з 30 березня 2015 року по 07 лютого 2018 року у загальному розмірі 296 119,20 гривень було виконано 30 березня 2018 року, як було зазначено сторонами.

З огляду на несвоєчасність виплати позивачу заробітної плати, що призвело, на думку позивача, до втрат частини доходів, у зв'язку з інфляційними процесами, позивач звернувся з даним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що виплата позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу обчислюється із середньої заробітної плати позивача та має разовий характер, у зв'язку з чим компенсація, визначена діючим законодавством, до даних виплат не застосовується.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними та такими, що узгоджуються з приписами статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або повноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітну плату (грошове забезпечення) та інші (стаття 2 Закону № 2050-III).

Відповідно до пункту 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21 лютого 2001 року № 159 (далі Порядок) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Згідно до статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тотожні положення передбачено також і пунктом 5 Порядку.

Компенсацію виплачують, зокрема, за рахунок коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету (стаття 6 Закону № 2050-III).

Статтею 3 Закону № 2050-III визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Тобто, підставою для обчислення компенсації є наявність юридичного факту щодо нарахування відповідної заробітної плати.

Як було зазначено, Одеським апеляційним адміністративним судом 07 лютого 2018 року винесено постанову якою апеляційні скарги ОСОБА_2 та прокуратури Одеської області задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року - скасовано. Ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано неправомірним та скасовано наказ прокуратури Одеської області №764к від 30 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області з 30 березня 2015 року; поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області з 31 березня 2015 року, стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 березня 2015 року по 07 лютого 2018 року у загальному розмірі 296 119,20 гривень; стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 50000,00 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення в частині стягнення з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 30 березня 2015 року по 07 лютого 2018 року у загальному розмірі 296 119,20 гривень було виконано 30 березня 2018 року.

Зазначені обставини щодо виконання рішення суду на суму 296 119,20 гривень підтверджується самими сторонами, Повідомленням про безспірне списання коштів з рахунків боржника (а.с.121) та меморіальним ордером від 30 березня 2018 року №126935301 (а.с.122).

Отже, нарахування середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу здійснено Одеським апеляційним адміністративним судом та відбулося 07 лютого 2018 року, тобто сама виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу за рішенням суду здійснюється одноразово.

При цьому відповідно до пункту 4 Порядку індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід (в даному випадку березень 2018 року) до розрахунку не включається.

Враховуючи, що вимога про стягнення з відповідача за несвоєчасну виплату середньої заробітної плати пов'язана з виплатою середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, тобто не з раніше нарахованих і вчасно виплачених, то позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Аналогічну правову позицію з приводу спірних правовідносин висловив Вищий адміністративний суд України у справах №К-348/10, номер судового рішення в ЄДРСРУ 30569245 та № К33232/10 , номер судового рішення в ЄДРСРУ 30569245.

Доводи апеляційної скарги

З приводу доводів апелянта, що строки та періодичність заробітної плати працівникам закріплені в статі 115 КЗпП України і статі 24 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року 3 108/95-ВР і саме з вини відповідача він був незаконно звільненим і саме з цієї причини упродовж трьох років йому не виплачувалась заробітна плата, колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах питання незаконного звільнення саме з вини відповідача вирішено рішенням Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018 року.

Щодо періодичності заробітної плати слід зазначити , що частиною другою статті 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За такого правового врегулювання, передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

При цьому стаття 117 КЗпП України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.

Аналогічну правову позицію вислови Верховний Суд у справі № 810/1543/17, постанова суду від 27 червня 2018 року, номер судового рішення в ЄДРСРУ 74992104

Доводи апеляційної скарги, що рішенням Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018 року не вирішено питання про індексацію заробітної плати не є предметом спору даної адміністративної справи.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення - 29 листопада 2018 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5