Справа № 2-а-86/10
Суддя: Кріль Л. М.
Дата ухвалення: 2010-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Турківський районний суд Львівської області
Справа № 2а-86/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2010 року Турківський районний суд Львівської області у складі: головуючого - судді Кріль Л.М.

при секретарі - Сенів М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турці цивільну адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України у Турківському районі Львівської області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів та зобов'язання нарахувати і виплатити недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного Фонду України у Турківському районі Львівської області (далі-Управління) в якому просить суд поновити пропущений термін звернення до суду та зобов'язати відповідача нарахувати недоплачену їй як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року, за 2008 рік та 4 місяці 2009 року в сумі 3126 грн. 00 коп. Обгрунтовує позов тим, що він відповідно до ст.1 ОСОБА_2 України „Про соціальний захист дітей війни належить до соціальної групи "діти війни", так як народився 16.10.1936 року і на 02.09.1945 року, час закінчення Другої світової війни, йому не виповнилося 18 років. На обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що згідно ст. 6 ОСОБА_2 України „Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсія підвищується на 30% мінімального розміру пенсії за віком. Вказана норма вступила в дію з 01.01.2006 року. Однак, у 2007-2008 роках така допомога не виплачувалась.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на ті ж обставини, що і позовній заяві і дав пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що законодавством України не визначено поняття мінімальної пенсії за віком, а тому вимоги позивача є безпідставними і не грунтуються на чинному законодавстві. Крім того останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, вважає, що законодавством не прийнято жодного нормативного акту на виконання вимог ОСОБА_2 „Про соціальний захист дітей війни", не визначено на законодавчому рівні за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином обчислювати вказаний розмір, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, вважає, що позивачем було пропущено строк звернення до адміністративного суду, що згідно ч.1 ст.100 КАС України є підставою для відмови у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, ОСОБА_2 України „Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року №2195-ІV з наступними змінами та доповненнями (далі - ОСОБА_2 № 2195), рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007, Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

В судовому засіданні встановлено, що позивач відноситься до соціальної групи „діти війни відповідно до вимог ст.1 ОСОБА_2 „Про соціальний захист дітей війни, що підтверджується пенсійним посвідченням серії АА № 531640 зі штампом який підтверджує наявність у нього статусу „діти війни. Позивач є пенсіонером за віком, пенсію отримує у відповідача. Цей статус позивача відповідачем не заперечено, крім того статус "діти війни" визначається автоматично по даті народження пенсіонера в діапазоні від 03.09.1927 року по 02.09.1945 року.

Відповідно до ст. 6 ОСОБА_2 „Про соціальний захист дітей війни, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Вказана норма діє з 01 січня 2006 року. А у відповідності до ст.7 вищезгаданого закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України і доплату до пенсії здійснює управління, яке є відповідачем у даній справі.

Пунктом 12 статті 71 ОСОБА_2 України „Про державний бюджет України 2007 рік №489 від 19.12.2006 року зупинено на 2007 рік дію статті 6 ОСОБА_2 України „Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням статті 111 цього закону в якій встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії відповідно до статті 6 ОСОБА_2 України „Про соціальний захист дітей війни", виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія ОСОБА_2 України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасники війни.

09 липня 2007 року Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), такі положення ОСОБА_2 України „Про державний бюджет України на 2007 рік" зокрема пункту 12 ст.71, яким зупинено на 2007 рік дію ст.6 ОСОБА_2 України „Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 111 цього закону. У відповідності до цього Рішення ст.6 ОСОБА_2 України „Про соціальний захист дітей війни" про підвищення пенсії дітям війни на 30 % підлягає виконанню. В пункті 5 Рішення, Конституційний Суд України додатково зазначив, що його рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей ОСОБА_2 України „Про державний бюджет України на 2007 рік, що визнані неконституційними.

Пунктом 41 розділу II Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107- VI від 28.12.2007 року (далі-Закон №107- VI) встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія ОСОБА_2 України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

22 травня 2008 року Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), деякі положення ОСОБА_2 №107-VI, зокрема пункт 41 розділу II.

Відповідно до статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність. Приймаючи рішення Конституційний Суд України виходив з того, що Верховна Рада України не повноважна при прийнятті ОСОБА_2 „Про державний бюджет України" включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, та будь-яким чином змінювати визначене іншими законами правове регулювання суспільних відносин.

Судом встановлено, що позивачу виплачується надбавка до пенсії як дитині війни з 01 січня 2008 року.

Розмір мінімальної пенсії за віком, згідно ч.3 ст.46 Конституції України, ст.ст.1, 2 ОСОБА_2 України „Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966 повинен бути не нижче прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Частиною 3 ст.46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму встановленого законом.

На даний час розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 ОСОБА_2 України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність. Таким чином, розмір мінімальної пенсії за віком для осіб пенсійного віку повинен дорівнювати прожитковому мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму в період з 2007 по 2008 роки затверджувався законами про Державний бюджет України на відповідний рік: згідно ст. 62 ОСОБА_2 України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" № 489 від 19.12.2006, яка змінена ОСОБА_2 України від 15 березня 2007 року № 749-5 та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року встановлено розмір прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність. При цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 28 ОСОБА_2 України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1%; згідно ст. 58 ОСОБА_2 України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107- VI від 28.12.2007 року встановлено розмір прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність.

Суд зауважує, що реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів, котра базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги. Суди не повинні приймати до уваги обставини, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше. І тому до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачу, як дитині війни, відповідач протиправно з 09 липня 2007 року дня набрання чинності Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 не нараховував та не виплачував, а з 22 травня 2008 року дня набрання чинності Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 не донараховував та не виплачував підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст. 6 ОСОБА_2 України Про соціальний захист дітей війни - чим порушив її конституційне право, передбачене ст. 46 Конституції України.

Суд вважає, що на спірні правовідносини не поширюється позовна давність, оскільки невиплата позивачу як дитині війни щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком пояснюється триваючим характером порушення, це порушення постійно повторюється і наслідки його залишаються не припиненими.

У відповідності до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обгрунтовані і доведені у судовому засіданні частково, і тому слід визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Турківському районі Львівської області щодо невиплати у 2007 році та протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Турківському районі Львівської області щодо недоплати у 2008 році позивачу підвищення до пенсії відповідно до вимог ст. 6 ОСОБА_2 України Про соціальний захист дітей війни та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Турківському районі Львівської області провести позивачці нарахування та виплату з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно , донарахування та виплату з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст. 6 ОСОБА_2 України „ Про соціальний захист дітей війни з врахуванням виплачених сум, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. ст. 8, 22, 64, 95 Конституції України, ОСОБА_2 України „Про соціальна захист дітей війни", ст. 28 ОСОБА_2 України „Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" , ст. 62 ОСОБА_2 України „ Про Державний бюджет України на 2007 рік" ст. 58 ОСОБА_2 України „Про Державний бюджет України на 2008 рік" Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року та № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, ст.ст.7-11, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Турківському районі Львівської області щодо невиплати у 2007 році та протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Турківському районі Львівської області щодо недоплати у 2008 році ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до вимог ст. 6 ОСОБА_2 України „Про соціальний захист дітей війни.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Турківському районі Львівської області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно, донарахування та виплату 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року підвищення до пенсії у розмірі 30 %мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст. 6 ОСОБА_2 України Про соціальний захист дітей війни з врахуванням виплачених сум та надалі виплачувати підвищення пенсії відповідно до закону. .

Управлінню Державного казначейства у Турківському районі Львівської області повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення, а вразі складення постанови в повному обсязі - з дня складення в повному обсязі, а апеляційну скаргу протягом 20 днів після подання заяви на апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлений 31.03.2010 року.

Головуючий: