Справа № 200/11849/18-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 р. Справа№200/11849/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, викладеного в формі листа № 01-02/266 від 10.09.2018 року, зобов'язання призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 30.04.2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області (далі - Відповідач ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача про відмову в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, викладене в листі № 01-02/266 від 10.09.2018 року;

- зобов'язати Відповідача призначити та виплатити Позивачу допомогу внутрішньо переміщеної особи для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 30.04.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з м. Донецька. 27.10.2016 Відповідачем призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг Позивачу та двом її дітям наступним чином: з 27.10.2016 року по 01.12.2016 року у розмірі 2210,00 грн., з 01.12.2016 року по 01.02.2017 у розмірі 1989,00 грн., з з 02.02.2017 року по 26.04.2017 року у розмірі 1768,00 грн. Адресну допомогу було припинено у зв'язку з тим, що вона не працевлаштулася.

24.04.2017 року вона зареєструвалася як фізична особа-підприємець.

У зв'язку з працевлаштуванням 27.04.2017 року вона звернулася до Відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, де вказала, що є фізичною особою - підприємцем. Однак Відповідачем відмовлено у призначенні їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, допомога призначена лише на дітей.

30 квітня 2018 року вона знов звернулась до Відповідача із заявою про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, проте їй було так само відмовлено, призначено адресну допомогу лише на дітей.

У вересні 2018 року вона звернулась до Відповідача із заявою про повідомлення причин непризначення адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі.

10 вересня 2018 за № 01-02/266 Відповідачем надано відповідь, в якій міститься посилання на п. 3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505. Позивач вважає прийняте рішення про відмову у призначенні їй адресної допомоги, викладене в листі № 01-02/266 від 10.09.2018 року, протиправним.

Ухвалою суду від 05 листопада 2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання Позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належними чином, просила справу розглянути без її участі.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився. Згідно з відзивом на адміністративний позов, наданого Відповідачем до суду, Позивач правомірно не була включена до розрахунку адресної допомоги за заявою від 27.04.2017 року у зв`язку з тим, що вона не працевлаштувалася протягом двох місяців з дня призначення грошової допомоги вперше - з 27.10.2016 року, і допомога їй була припинена відповідно до п. 7 Порядку № 505. У разі припинення виплати допомоги особам працездатного віку відповідно до п. 7 Порядку №505, допомога на наступний строк не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач - управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області, є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

27 жовтня 2014 року Позивачу було видано довідку № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, якою засвідчено факт переміщення з тимчасової окупованої території до м. Родинське Донецької обл.

Відповідачем 27.10.2016 було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яку згодом припинено на підставі п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505, що підтверджується сторонами.

24.04.2017 року Позивач зареєструвалася як фізична особа - підприємець.

У зв'язку з працевлаштуванням 30.04.2018 Позивач звернулася до Відповідача із заявою про призначення адресної допомоги, в якій вказала, що є фізичною особою - підприємцем.

Однак згідно вказаної заяви Позивача не включено до розрахунку щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505.

На звернення Позивача про роз'яснення причин відмови у призначенні адресної допомоги як переміщеній особі, 10 вересня 2018 року за № 01-02/200 Відповідачем надано відповідь, в якій міститься посилання на п. 3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст. 4 цього Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначає "Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (надалі за текстом - Порядок №505).

Відповідно до пункту 2 Порядку №505 було передбачено, що грошова допомога надається громадянам України, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Разом з цим, з огляду на інші положення пункту 2, така допомога могла бути призначена і на кожний наступний шестимісячний строк, у випадку подання представником сім'ї до уповноваженого органу заяви, в якій повідомляється про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'явлення довідки всіх членів сім'ї про взяття їх на облік як осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Відповідно до п. 3 Порядку № 505, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

При цьому, аналізуючи вказану норму, суд дійшов висновку про те, що пункт 3 Порядку № 505 не передбачає абсолютну заборону на призначення щомісячної адресної допомоги тим особам, яким вона була припинена відповідно до пункту 7 вказаного Порядку, а містить чітке і однозначне правило щодо не призначення допомоги саме на наступний строк, під яким слід розуміти один шестимісячний строк (оскільки тільки на такий строк допомога і призначається), що йде за тим, у якому виплату допомоги було припинено особі на підставі пункту 7 Порядку №505. Тому вищезазначеним Порядком не заборонено звертатись Позивачу з заявою про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, після того, як вона вже отримувала її та підстав для відмови у призначенні такоє допомоги немає, оскільки чинним законодавством не встановлено чіткої заборони на призначення такої допомоги особі в подальшому.

Оскільки Позивачу припинено виплату адресної допомоги в лютому 2017 року, позивач зареєструвалася як фізична особа-підприємець в 24 квітня 2017 року, а з заявою про призначення адресної допомоги звернулася до Відповідача 30.04.2018 року, тобто після спливу шестимісячного строку, тому заборона, встановлена пунктом 3 Порядку №505, вичерпала свою дію щодо Позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що Відповідачем неправомірно не включено Позивача до розрахунку адресної грошової допомоги, чим порушено права Позивача на соціальний захист, гарантований Конституцією України.

Щодо вимоги Позивача визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, викладене в листі № 01-02/266 від 10.09.2018 року, суд зазначає наступне.

Приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд заяви про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг повинно прийматися у формі рішення (протоколу). Чинне законодавство не наділяє суб'єкта владних повноважень приймати нормативні та інші акти у формі листів, в іншому випадку такі дії кваліфікуються як протиправна бездіяльність щодо неприйняття рішення про призначення (перерахунок) пенсії чи про відмову.

Суд зазначає, що листом Відповідача № 01-02/266 від 10.09.2018 року лише роз'яснено Позивачу про причини не призначення їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим в цій частині позову також необхідно відмовити.

Таким чином, суд у відповідності до вимог ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог в цій частині та визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області щодо не призначення Позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 30.04.2018 року.

Також Позивач просить зобов`язати Відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам. Проте вимога стосовно виплати є похідною від призначення, тобто зобов`язати виплатити можливо лише нараховані кошти.

Відтак, суд вважає цю вимогу передчасною. В зв`язку з чим, належним та достатнім способом захисту прав Позивача, з урахуванням приписів статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає зобов`язання управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області призначити Позивачу щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до заяви від 30.04.2018 року.

У зв'язку із вищевикладеним, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № NOURO58264 від 26.10.2018 року.

Оскільки адміністративний позов задоволено частково, відповідно до ст.139 КАС України, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області на користь Позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 234 грн. 93 коп.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) до управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області (85300, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Поштова, 22, ідентифікаційний код юридичної особи в ) про визнання протиправним та скасування рішення, викладеного в формі листа № 01-02/266 від 10.09.2018 року, зобов'язання призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 30.04.2018 року - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області щодо не призначення ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до її заяви від 30.04.2018 року.

Зобов`язати управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області призначити ОСОБА_1 щомісячну адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 30.04.2018 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 234 (двісті тридцять чотири) грн. 93 коп.

Рішення складене в повному обсязі 03 грудня 2018 року.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Череповський Є.В.