Справа № 1340/4023/18
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/4023/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Василько А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кривецької О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3, в якій позивач просить:

-визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_3 з 01 вересня 2016 року в частині зменшення основного розміру пенсії з 61% до 56% щомісячного грошового забезпечення протиправними;

-зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести з 01 вересня 2016 року перерахунок основного розміру пенсії з виплатою щомісяця в розмірі 61% грошового забезпечення та одноразовою виплатою заборгованості за період з 01 вересня 2016 року по день постановлення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в ГУПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII). 25.02.2016 його було звільнено з органів Національної поліції через непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, про що військово-лікарською комісією видано свідоцтво про хворобу №9 від 25.01.2016. Вислуга років на день звільнення становила 22 роки 09 місяців 23 дні. Стверджує, що відповідач нараховує йому пенсію у невірному розмірі, який, на його думку, становить не 56 % грошового забезпечення, а не 61 % суми грошового забезпечення у відповідності до вимог п. «а» ст.13 Закону № 2262-XII. На своє звернення до відповідача про здійснення перерахунку пенсії отримав відмову, мотивовану відсутністю правових підстав для здійснення вказаного вище перерахунку. Вважає, відмову відповідача незаконною, оскільки його звільнення зі служби в поліції відбулося на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Ухвалою від 10.09.2018 року відкрито спрощене провадження у справі.

01.10.2018 року представником відповідача подано клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.

29.11.2018 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляду справи. Сторони не заперечили проти продовження розгляду справи у тому ж судовому засіданні.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив відповідача.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що військово-лікарською комісією не прийнято рішення про непридатність позивача до служби в поліції, а відтак Головним управлінням Пенсійного фонду у Львівській області пенсійну справу позивача приведено у відповідність до чинного законодавства з 01.09.2016 та обчислено пенсію у розмірі 56% грошового забезпечення. Крім того, відповідачем подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Вважає, що позивачем пропущеного встановлений Кодексом адміністративного судочинства України строк звернення до суду. В обґрунтування вказаного стверджує, що позивач у позовній заяві просить здійснити перерахунок пенсії з 01.09.2016 року, однак до суду звернувся лише 05.09.2018 року.

29.11.2018 року протокольною ухвалою суду відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача. Зазначає, що наказ про його звільнення не скасований, а відтак у відповідача не має жодних підстав зменшувати розмір пенсії з 61% грошового забезпечення до 56% і розраховувати її як особі, яка звільнена за вислугою років.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для справи суд виходив з наступного.

ОСОБА_3 в період з 20.09.1995 року по 29.02.2016 року проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національної поліції.

Наказом за № 72 о/с від 25.02.2016 року Головного управління Національної поліції у Львівській області позивача звільнено зі служби в поліції за ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію"- через хворобу. Підставою прийняття згаданого наказу стала видача свідоцтва військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Львівській області" про хворобу від 25.01.2016 року за № 9.

На час звільнення зі служби в Національній поліції України вислуга років ОСОБА_3 становила 22 роки 09 місяців 23 дні.

Позивач з 01 березня 2016 року перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду у Львівській області та отримує щомісячну пенсію за вислугу років. З врахуванням вислуги років основний розмір пенсії позивача визначений у розмірі 56% грошового забезпечення та на підставі свідоцтва про хворобу №9 від 25.01.2016 року позивачу нараховано 5% за втрату працездатності. Всього розмір пенсії становив 61 % від грошового забезпечення.

З 01.09.2016 року Пенсійним фондом здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_3 після чого основний розмір пенсійної виплати позивача становить 56% грошового забезпечення, а виплату 5% за втрату працездатності припинено у зв'язку із тим, що у свідоцтві про хворобу №9 від 25.01.2016 року не зазначено інформації про непридатність до служби в поліції, як це перебачено п.2 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

11.09.2017 року постановою військово-лікарської комісії ДУ "ТМО МВС України по Львівській області" №68 уточнено причинний зв'язок захворювання позивача і визначено, що воно пов'язано з проходженням служби в поліції.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про проведення перерахунку пенсії з 01.09.2016 року, визначивши щомісячну виплату основного розміру пенсії 61% грошового забезпечення та виплату недонарахованої суми.

Листами від 20.06.2018 року за №2633/К-20/07.05-06 та від 28.08.2018 року №3669/К-20/07.05-06 відповідачем відмовлено у перерахунку пенсії позивачу. Зазначає, що для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 55 відсотків за 20 років вислуги військово-лікарські документи, мають містити в собі інформацію про непридатність до служби в поліції, як це передбачено пунктом 2 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Не погоджуючись з розміром призначеної пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що є предметом розгляду суду, регулюються приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до п. «а» ст. 13 цього Закону пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років в розмірі 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - в розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років в розмірі 3 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року визначені правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Порядок проведення військово-лікарської експертизи з метою визначення за станом здоров'я придатності до служби в органах внутрішніх справ визначений Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затв. наказом МВС України № 85 від 06.02.2001р. (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктами 1.63, 1.63.5 вказаного Порядку передбачено, що ВЛК свої постанови виносять на час фактичного огляду даної особи. Щодо колишніх осіб рядового й начальницького складу ОВС, військовослужбовців, які не проходили медичного огляду у ВЛК при звільненні зі служби, постанови виносяться на час фактичного звільнення з ОВС на підставі медичних документів. За результатами медичного огляду ВЛК виносять такі постанови щодо осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ: «Придатний до військової служби»; «Придатний до військової служби. Непридатний на посаду»; «Обмежено придатний до військової служби»; «Потребує звільнення від виконання службових обов'язків (занять), відпустки за станом здоров'я»; «Непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «Непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку».

Таким чином, юридично визначальним у даних правовідносинах є сам факт захворювання, яке спричинило подальшу непридатність позивача до проходження служби, що було установлено у прямо передбачений спосіб, відповідно до діючого підзаконного нормативного акту - Порядку №85, та зафіксовано у відповідному документі - свідоцтві про хворобу № 9 від 25.01.2016, хоча формулювання «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час» і містить розбіжність із формулюванням, викладеним у п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - «непридатність до служби в поліції». Однак, наявність такої розбіжності жодним чином не спростовує самого факту непридатності позивача до подальшої служби через хворобу.

Згідно матеріалів справи, медичний огляд позивач пройшов 25.01.2016, тобто на момент чинності Порядку № 85, а відтак комісією було правомірно винесено постанову з відповідним формулюванням згідно з вказаним Порядком.

Крім того, до затвердженої форми вказаного свідоцтва не вносилось будь-яких змін, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліції», а тому вимога відповідача про необхідність наявності у такому свідоцтві інформації щодо непридатності особи до служби в поліції суперечить Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06 лютого 2001 року, а тому є протиправною.

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відмінне від передбаченого Законом № 580-VIII формулювання про непридатність позивача до військової служби та обмежену придатність у воєнний час, яке міститься у свідоцтві про хворобу, виданому військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» не може бути підставою для зменшення розміру пенсії позивачу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог, оскільки свідоцтво про хворобу позивача є належним документом, який підтверджує наявність у нього захворювання, що зумовлює його непридатність до служби в поліції, а тому позивач має право на перерахунок призначеної пенсії з розрахунком 61% розміру грошового забезпечення з 01.09.2016 року.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позовні вимоги є обґрунтованими, не спростованими суб'єктом владних повноважень.

Позов слід задоволити. Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку ОСОБА_3 пенсії з 01.09.2016 року в частині зменшення розміру пенсії з 61% до 56% щомісячного грошового забезпечення протиправними. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_3 суму пенсії з розрахунком 61% розміру грошового забезпечення з 01.09.2016 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.14, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку ОСОБА_3 пенсії з 01.09.2016 року в частині зменшення розміру пенсії з 61% до 56% щомісячного грошового забезпечення протиправними.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_3 суму пенсії з розрахунком 61% розміру грошового забезпечення з 01.09.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_3 (79026, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 грудня 2018 року.

Суддя Крутько О.В.