Справа № 160/7436/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Справа № 160/7436/18
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноплитсервіс", в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати розрахунок № 197/040 від 24.09.2018 р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 24.09.2018 р. посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті на ділянці а.д. Київ - Чоп 529 км. + 300 м. на пересувному пункті габаритно-вагового контролю було здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, який йому належить та який був 13.03.2017 р. переданий Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПЛИТСЕРВІС» для використання у господарській діяльності на підставі Договору оренди.
За результатами даної перевірки було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0007547 від 24.09.2018 р., акт № 0018647 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 24.09.2018 р., розрахунок № 197/040 від 24.09.2018 р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року за ініціативою суду до участі у справі в якості третьої особи залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПЛИТСЕРВІС».
Вищезазначену ухвалу отримано позивачем 18.10.2018 р., відповідачем 16.10.2018 р. Позивача зобовязано направити копію позову з додатками третій особі. У вказаній ухвалі відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення. Третій особі встановлено строк для подання письмових пояснень протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються письмові пояснення та документів, що підтверджують надіслання (надання) пояснень. Підготовче засідання призначено на 25 жовтня 2018 р.
В судовому засіданні 25.10.2018 року оголошено перерву до 13 листопада 2018 року.
08 листопада 2018 р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що державними інспекторами управління Укртрансбезпеки у Львівській області дійсно було проведено рейдову перевірку. За результатами зважування транспортного засобу марки Mercedes Benz модель 1831 L державний номер АЕ 9145ІВ, причіп марки SCHMITZ модель ZWF 18 державний номер АЕ 6575ХМ, співробітниками Уктрансбезпеки у Львівській області було встановлено, що навантаження на одиничну вісь становило 12,45 т при максимально допустимому 11 т.
У звязку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Укртрансбезпеки у Львівській області було складено Довідку № 0007547 від 24.09.2018 року про результати здійснення габаритно - вагового контролю та Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0018647 від 24.09.2018 року, а також розраховано плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який позивач має сплатити.
Крім того зазначає, що плата за проїзд великоваговим транспортом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі та посилається на постанову Великої палати Верховного Суду від 06.06.2018 року по справі №820/1203/17.
Відповідач вважає позов необґрунтованим та просить відмовити в його задоволенні.
13.11.2018 р. на адресу суду позивач надав додаткові письмові пояснення, до яких надавалась копія Акту приймання-передачі до договору оренди транспортних засобів від 13.03.2017 р., копія письмової відповіді ТОВ «ТЕХНОПЛИТСЕРВІС» від 02.11.2018 р.
Також 13.11.2018 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначив додаткові письмові пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.
В судове засідання 13 листопада 2018 року сторони не зявилися про дату, час та місце проведення повідомлені належним чином.
Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, в якому також було зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує, адміністративний позов просить задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
За таких обставин та керуючись приписамич.9 ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку письмового провадження та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказах. На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, зясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, судом встановлено наступне.
13.03.2017 р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПЛИТСЕРВІС» було укладено Договір оренди транспортних засобів, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_2, реєстровий номер № 928. Сторони договору оренди підписали 15.03.2018 р. Акт приймання-передачі до договору оренди транспортних засобів від 13.03.2017 р., яким вони підтвердили факт передачі Орендодавцем, тобто позивачем, транспортних засобів Орендарю - Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПЛИТСЕРВІС».
24 вересня 2018 року контролюючими особами Управління Уктрансбезпеки у Львівській області проводилася рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні вантажні перевезення вантажів та пасажирів. За результатами зважування транспортного засобу марки Mercedes Benz модель 1831 L державний номер НОМЕР_2, причіп марки SCHMITZ модель ZWF 18 державний номер НОМЕР_3, співробітниками Уктрансбезпеки у Львівській області було встановлено невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам. У звязку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Укртрансбезпеки у Львівській області було складено Довідку № 0007547 від 24.09.2018 року про результати здійснення габаритно -вагового контролю та Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0018647 від 24.09.2018 року та розрахунок № 197/040 від 24.09.2018 р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального за проїзд за перевищення нормативних параметрів в сумі 827,37 євро.
Вважаючи спірний розрахунок протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та законні інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонам, регулюються Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про автомобільний транспорт», Законом України «Про автомобільні дороги» та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.
Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України
За змістом пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і яка реалізує державну політику з питань безпеки на транспорті.
Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08 листопада 2006 року (надалі - Порядок №1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Пунктом 15 Порядку №1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється к Контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється наявність визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (надалі - Порядок № 879).
У пункті 2 пп. 4 Порядку №879 зазначається, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Відповідно до п. 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Згідно з п. 4 Порядку №879 робота пунктів габаритно- вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою її територіальними органами, службами автомобільних доріг в областях і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III), центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.
Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (п.п. 2, 15 п. 5 Положення).
Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п. 8 Положення).
Таким чином, посадові особи Управління Укратрансбезпеки у Львівській області уповноважені відповідно до чинного законодавства України здійснювати габаритно-ваговий контроль.
У відповідності до п.2 пп.2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.
Також, відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме статті 1 великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.
Відповідно до пункту 31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.
У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.
Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
З аналізу наведеного вбачається, що у разі перевищення вагових або габаритних параметрів плату за проїзд має вносити саме перевізник.
Доводи позивача про те, що в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» він не є перевізником та з нього не може бути стягнуто спірну плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, є прийнятими, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення (ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»).
Таким чином, системний аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів саме перевізників, а не власник транспортних засобів в випадку, коли власники не використовують транспортний засіб, а у відповідності до статті 1 «Правил дорожнього руху України» лише володіють майновими правами на транспортний засіб.
Як вбачається з матеріалів справи, 13.03.2017 р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПЛИТСЕРВІС» було укладено Договір оренди транспортних засобів, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_2, реєстровий номер № 928. Сторони договору оренди підписали 15.03.2018 р. Акт приймання-передачі до договору оренди транспортних засобів від 13.03.2017 р., яким вони підтвердили факт передачі Орендодавцем, тобто позивачем, транспортних засобів Орендарю - Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПЛИТСЕРВІС».
Відповідно до п. 2.1 Договору оренди зазначений вище транспортний засіб передавався з метою здійснення орендарем статутної діяльності. Орендар самостійно здійснює використання транспортного засобу в своїй діяльності.
Договір оренди транспортних засобів 13.03.2017 р. станом на момент розгляду справи є діючим.
Таким чином, факт того, що вказаний транспортний засіб, на час проведення перевірки перебував у користуванні третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПЛИТСЕРВІС» підтверджується актом прийому-передачі до договору оренди. Також в матеріалах справи є відповідь третьої особи, в якій вона засвідчує факт того, що транспортний засіб використовується нею у господарській дальності.
Отже, на момент проведення посадовими особами Укртансбезпеки в Львівській області габаритно-вагового контролю вантажного автомбіля марки марки Mercedes-Benz, модель 1831 L, з реєстраційним номером АЕ 9145 ІВ з причепом марки ПР-БОРТОВИЙ-ТЕНТОВАНИЙ, марки SCHMITZ, з реєстраційним номером АЕ 6575 ХМ, вказані транспортні засоби знаходилися в користуванні орендаря - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПЛИТСЕРВІС», відповідно до договору оренди.
З урахуванням викладеного, суд погоджується з доводами позивача, що останній не є перевізником у розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт».
Крім того, у письмової відповіді ТОВ «ТЕХНОПЛИТСЕРВІС» від 02.11.2018 р. зазначалось, що ОСОБА_3 є штатним працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПЛИТСЕРВІС», займає посаду водія вантажного фургону і саме він 24.09.2018 р., виконуючи свої обовязки, керував транспортними засобами автомобілем тягача марки Mercedes-Benz, модель 1831 L, тип ВАНТАЖНИЙ ФУРГОН, з реєстраційним номером АЕ 9145 ІВ та причепом ПР-БОРТОВИЙ-ТЕНТОВАНИЙ, марки SCHMITZ, модель ZWF 18, з реєстраційним номером АЕ 6575 ХМ.
Копія письмової відповіді ТОВ «ТЕХНОПЛИТСЕРВІС» від 02.11.2018 р. надана представником позивача на підтвердження того, що перевізником під час проведення перевірки та складання акту було саме ТОВ «ТЕХНОПЛИТСЕРВІС».
Таким чином, посадові особи відповідача мали правильно встановити належного перевізника вантажу, однак, вказаного не зробили та прийшли до помилкового висновку щодо автомобільного перевізника.
Підсумовуючи вище зазначене в його сукупності, суд дійшов висновку про протиправність прийнятого відповідачем розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільним дорогами загального користування № 197/040 від 24.09.2018 р., тому такий розрахунок належить до скасування в повному обсязі, а позовні вимоги позивача належать до задоволення.
Щодо посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі №820/1203/17, суд зазначає наступне.
У постанові від 06.06.2018 року у справі №820/1203/17, Верховний Суд розмежовує юрисдикцію загальних та адміністративних судів з приводу розгляду категорії справ, предметом яких є стягнення передбачених розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування грошових коштів на користь Державної служби України з безпеки на транспорті.
Так, Верховним Судом наголошується на тому, що повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати та за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.
Однак, суд звертає увагу на те, що вказана позиція була висловлена безпосередньо щодо звернення Укртрансбезпеки з позовними заявами про стягнення коштів з осіб, що допустили перевищення транспортними засобами нормативні вагові параметри, розяснюючи, що позови саме з таким предметом підлягають розгляду судами загальної юрисдикції у разі стягнення грошової суми з фізичних осіб, та господарськими - у разі стягнення коштів з юридичних осіб відповідно.
У даній справі ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, предметом якого є оскарження акту індивідуальної дії розрахунку плати за проїзд.
Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позов позивача задоволено в повному обсязі, судовий збір належить до відшкодування останньому згідно вимог ч.1 ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст.2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, КАС України, суд,
Визнати протиправним та скасувати розрахунок № 197/040 від 24.09.2018 р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 04 грудня 2018 року.

Суддя О.М. Неклеса