Справа № 620/3321/18
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

27 листопада 2018 року м. Чернігів Справа № 620/3321/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тихоненко О.М.,

за участю секретаря Лазаренко В.Г.,

представника позивача Демчука Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіверське» до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Компанія «NIBULON S.A.» про визнання дій протиправними,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіверське» (далі - ТОВ «Сіверське», позивач) звернулось до суду з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Компанія «NIBULON S.A.» (далі - Компанія «NIBULON S.A.») про визнання протиправними дій службової особи відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС, старшого державного виконавця Сіренко Сергія Володимировича щодо вимоги надання інформації від позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Сіренко С.В., направляючи на адресу позивача запит № 55583162/20.1-4/23 від 03.09.2018 з вимогою надати інформацію щодо наявності у нього майна, яке належить ПАТ «Компанії «Райз», стану заборгованості перед ПАТ «Компанії «Райз», надання письмових пояснень щодо її виникнення та надання завірених копій документів щодо здійснених договірних відносин між ПАТ «Компанія «Райз» та ТОВ «Сіверське» вийшов за межі наданих йому Державою та Законом прав та зловживає ними.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

26.10.2018 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відповідно до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Компанію «NIBULON S.A.». Ухвалою суду надано термін для подачі до суду відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, пояснень та заперечень.

29.10.2018 відповідачем, в межах встановленого строку, подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що відповідач обґрунтовано надіслав ТОВ «Сіверське» запит державного виконавця від 03.09.2018 № 55583162/20.1-4/23 щодо надання відомостей про належне боржнику (ПАТ «Компанія «Райз») майно, що перебуває у позивача, та майно чи кошти, які позивач повинен передати боржнику та довідку про стан заборгованості позивача перед боржником, письмові пояснення щодо підстав і строків її виникнення та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів. Направляючи вказаний запит відповідач діяв в межах наданих законом повноважень, оскільки зміст і підстави складання запиту відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а форма - Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, а тому отримавши вказаний запит державного виконавця позивач був зобов'язаний надати інформацію про належне боржнику майно, що перебуває у нього, та майно чи кошти, які він повинен передати боржнику, однак цього обов'язку не виконав. Також відповідач вказує, що ТОВ «Сіверське» не вказано, яке конкретно його право, інтерес та/чи свободи у сфері публічно-правових відносин, які охороняються законом, були порушені оспорюваними діями Департаменту ДВС, а тому підстави для визнання оспорюваних процесуальних дій протиправними відсутні.

ТОВ «Сіверське» 06.11.2018 надано відповідь на відзив, в якій вказані обставини, зазначені у позові.

12.11.2018 третьою особою надано пояснення, в яких Компанія «NIBULON S.A.» просить відмовити в задоволенні позову ТОВ «Сіверське» та зазначає, що оскаржуваний позивачем запит про надання інформації від 03.09.2018 № 55583162/20.1-4/23 направлявся ТОВ «Сіверське» з метою захисту інтересів стягувача у виконавчому провадженні ВП № 55583162 - Компанії «NIBULON S.A.» та встановлення майнового стану боржника у вказаному виконавчому провадженні - ПАТ «Компанія «Райз». Враховуючи, що відповідач діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» позовні вимоги є необґрунтованими.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, що підтверджується поштовим зворотнім повідомленням.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, що підтверджується поштовим зворотнім повідомленням.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

В провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС перебуває виконавче провадження № 55583162 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва № 759/16206/14-ц від 28.12.2017, боржником в якому є ПАТ «Компанія «Райз», а стягувачем Компанії «NIBULON S.A.» (а.с.97-98).

Як вбачається з матеріалів справи старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС на адресу ТОВ «Сіверське» 03.09.2018 направлено запит державного виконавця № 55583162/20.1-4/23, в якому вимагалось протягом трьох робочих днів з моменту отримання цього запиту подати до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС відомості про належне ПАТ «Компанія «Райз» майно, що перебуває у позивача, та майно чи кошти, які позивач повинен передати ПАТ «Компанія «Райз» та довідку про стан заборгованості позивача перед ПАТ «Компанія «Райз», письмові пояснення щодо підстав і строків її виникнення та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів (а.с.8-10).

Вважаючи вказані дії державного виконавця протиправними позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 13 Закону встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст.14 Закону учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (ч.1 ст.15 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 3, 14, 15 та 20 частини третьої статті 18 Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Частиною четвертою статті 18 Закону передбачено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно ч.5 ст. 18 Закону під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ч. 2 ст.36 Закону розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

У відповідності до пункту 6 розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 11-12 розділу І Інструкції запит виконавця є письмовим документом, який є обов'язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень.

Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою.

У вимозі, дорученні, запиті виконавця обов'язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім'я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім'я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.

Таким чином, запит державного виконавця не є виконавчою дією, не стосується вжиття заходів примусового виконання рішення, а тому відповідач складаючи та направляючи на адресу позивача вищевказаний запит діяв з метою розшуку майна боржника на виконання вимог статті 18 Закону.

Частиною першою статті 53 Закону передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Як вбачається з матеріалів справи листом від 20.07.2018 № 8680/9/28-10-41/08-06 офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України надав Департаменту ДВС витяг з Єдиного реєстру податкових накладних стосовно податкових накладних, виданих і отриманих боржником - ПАТ «Компанія «Райз» впродовж 2014-2018 років, на підставі якого відповідачем встановлено, що в період з 2014 року по 2018 рік ПАТ «Компанія «Райз» реалізувало ТОВ «Сіверське» товарів (робіт, послуг) на загальну суму 50770542,15 грн (а.с.112).

Отже, державний виконавець може звернутись до осіб, в розпорядженні яких перебуває майно чи кошти боржника, та на запит отримати у таких осіб відповідні відомості про майно боржника.

Водночас, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством України не встановлено жодних обмежень періодів, за які може бути витребувана відповідна інформація.

Посилання позивача на те, що відповідач не мав права витребовувати від нього інформацію щодо дебіторської заборгованості перед ПАТ «Компанія «Райз» від ТОВ «Сіверське», суд не приймає до уваги, оскільки, як вже зазначалось, пункт 3 частини третьої статті 18 Закону надає державному виконавцю повноваження на вчинення таких дій без жодних умов чи обмежень та відповідач вимагав надати інформацію, яка виключає втручання у господарську діяльність позивача.

Також не приймається судом до уваги посилання позивача щодо порушення відповідачем територіальної юрисдикції при надісланні останнім запиту, зважаючи на наступні обставини.

Згідно статті 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

У відповідності до пункту 3 розділу I Інструкції органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Пунктом 4 розділу I вказаної Інструкції передбачено, що відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими, зокрема сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до частини четвертої статті 18 Закону вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України.

Відтак, Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України наділений повноваженнями щодо надіслання вимог, пов'язаних з виконанням рішень, за якими сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ТОВ «Сіверське» задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 168, 227, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіверське» до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Компанія «NIBULON S.A.» про визнання дій протиправними відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіверське» (вул. Космонавтів, буд. 25, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, );

Відповідач: Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, );

Третя особа: Компанія «NIBULON S.A.» (49 AVENUE DELA GARE CASE POSTALE 2067 CH-2001 NEUCHATEL SWITZERLAND, адреса для листування: вул. Фалеєвська, 9-б, м. Миколаїв, 54030).

Повне судове рішення складено 04.12.2018.

Суддя О.М. Тихоненко