Справа № 440/3800/18
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. ПолтаваСправа № 440/3800/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Безеги А.А.

представника позивача - Крамаренко О.П.

представника відповідача - Яценко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2018 року позивач Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ТОВ "Лозівський молочний завод", в якій просить суд стягнути адміністративно-господарські санкції та пеню в сумі 36462,49 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 відкрито провадження у справі № 440/3800/18 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем у 2017 році не виконано нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, внаслідок чого Фондом соціального захисту інвалідів до ТОВ "Лозівський молочний завод" застосовано адміністративно-господарські санкції в розмірі 32695,45 грн. У зв'язку з несплатою зазначених санкцій відповідачем у строк, передбачений Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (далі за текстом Закон України № 875-XII), позивачем нараховано пеню в розмірі 3 767,04. Несплата вищевказаних сум стала підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені з підприємства.

20 листопада 2018 року до суду надійшов відзив ТОВ "Лозівський молочний завод" на позов, у якому відповідач наполягав на тому, що відсутність на підприємстві працівників, яким у передбаченому законом порядку встановлено групу інвалідності, не є виною підприємства, що виключає відповідальність останнього /а.с. 20-21/.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали позовної заяви, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Частиною першою статті 19 Закону України № 875-XII передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Приписами частин першої, другої та третьої статті 18 цього ж Закону встановлено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз положень Закону України № 875-XII дає підстави для висновку про те, що на підприємства, установи, організації покладено обов'язок щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю та здійснення заходів з їх працевлаштування, які полягають лише в наданні державній службі зайнятості інформації, необхідної для здійснення працевлаштування зазначеної категорії осіб.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31 травня 2013 року (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 05 грудня 2016 року № 1476) затверджена форма статистичної звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу", яка подається підприємствами, установами та організаціями на адресу державної служби зайнятості.

Судом встановлено, що ТОВ "Лозівський молочний завод" є юридичною особою, зареєстрованою в установленому порядку, .

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік форма № 10-ПІ /а.с. 6/, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві відповідача у вказаному періоді складала 22 особи; з них: середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, які працювали на підприємстві, відповідачем зазначено 2 особи; кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 1 особа. Крім того, Списком працюючих інвалідів-штатних працівників, які мали інвалідність та були зайняті на ТОВ "Лозівський молочний завод" у 2017 році підтверджено, що особи з інвалідністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були працевлаштовані на підприємстві відповідача з жовтня 2014 року по 31 січня 2017 року та з жовтня 2013 року по 31 січня 2017 року відповідно.

Отже, ТОВ "Лозівський молочний завод" у 2017 році не дотримано нормативу створення одного робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю за 11 місяців 2017 року.

Тож за одне робоче місце, призначене для працевлаштування і не зайняте особою з інвалідністю, у період з лютого по грудень 2017 року відповідач мав подати відповідний звіт до центру зайнятості.

Разом із тим, листом Харківського обласного центу зайнятості вхідний № 884 від 17 вересня 2018 року підтверджено, що ТОВ "Лозівський молочний завод" упродовж 2017 року звітів за формою 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" до центру зайнятості не подавало /а.с. 9/.

Таким чином, відповідач виконав свій обов'язок щодо працевлаштування осіб з інвалідністю упродовж січня 2017 року, однак не виконав обов'язку щодо подання до державної служби зайнятості інформації, необхідної для працевлаштування однієї особи з інвалідністю упродовж періоду з лютого по грудень 2017 року, тобто за 11 місяців 2017 року.

Частина перша статті 20 Закону України № 875-XII визначає, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно вимог частини другої зазначеної статті порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Розрахунком суми позову адміністративно-господарських санкцій та пені підтверджено, що за одне нестворене робоче місце для працевлаштування особи з інвалідністю у 2017 році /а.с. 7/ до відповідача застосовано адміністративно-господарські санкції в сумі 32695,45 грн. та розраховано пеню в розмірі 3767,04 грн.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що позивач безпідставно застосував до відповідача адміністративно-господарські санкції за січень 2017 року. На переконання суду сума адміністративно-господарських санкцій, які належить застосувати до відповідача за порушення нормативу створення робочих місць у 2017 році (з лютого по грудень 2017 року включно), має розраховуватись виходячи з фактичної кількості місяців, у яких таке порушення мало місце, що за підрахунками суду складає 29970,83 грн. За несвоєчасну сплату сказаної суми адміністративно-господарських санкцій відповідачу належить нарахувати пеню в розмірі 3452,64 грн.

Таким чином загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача становить 33423,47 грн.

Оскільки вказана сума адміністративно-господарських санкцій та пені не сплачена відповідачем самостійно, то відповідно до частини п'ятої статті 20 Закону України № 875-XII така сума підлягає стягненню у примусовому порядку за відповідним рішенням суду.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 11, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Зигіна, 1, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" (вул. Будька, 45, м. Гадяч, Полтавська область, 37300, ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" (вул. Будька, 45, м. Гадяч, Полтавська область, 37300, , р/р 797, АТ "Укрексімбанк", МФО 322313) на користь Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Зигіна, 1, м. Полтава, Полтавська область, 36014, , одержувач Гадяцьке УК/Гадяцький район/50070000, банк Казначейство України (ЕАП), рахунок: 6089, код 37937713, МФО 899998) адміністративно-господарські санкції у розмірі 29970 (двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот сімдесят) гривень 83 (вісімдесят три) копійки та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 3452 (три тисячі чотириста п'ятдесят дві) гривні 64 (шістдесят чотири) копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05 грудня 2018 року.

СуддяА.О. Чеснокова