Справа № 1340/3977/18
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/3977/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:

Головуючого-судді: Мричко Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Мусій С.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Гриневич О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність та визнання протиправним, скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства юстиції України (надалі Відповідач), в якому просив:

- «визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України у відмові у розгляді по суті скарги ОСОБА_1 від 04.06.2018»;

- «визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 13.07.2018 № 2447/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 04.06.2018 без розгляду її по суті»;

- «зобов'язати Міністерство юстиції України ініціювати проведення службової перевірки фактів викладених у зверненнях; розглянути та винести рішення по скарзі ОСОБА_1 від 04.06.2018»;

- «повідомити Суд та Позивача про здійснені дії з наданням обгрунтування»;

- «вийти за межі позовних вимог для захисту права особи».

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 04.06.2018 він звернувся до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України зі скаргою. За результатами розгляду вказаної скарги, Міністерство юстиції України на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації прийняло рішення у формі наказу № 2447/7 від 13.07.2018. Вказаним наказом відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 04.06.2018 без розгляду її по суті у зв'язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги. На думку Позивача оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки таким не забезпечено захисту його законних очікувань.

Відповідачем поданий відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Вказує на безпідставність позовних вимог Позивача, оскільки оскаржуваний наказ прийнятий відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (арк. справи 85-87).

31.10.2018 Позивачем подана «відповідь на заперечення відповідачів» (арк. справи 106-109).

09.11.2018 від Позивача надійшли доповнення до відповіді на заперечення відповідачів, в яких Позивач вказує на протиправність дій державних реєстраторів - приватних нотаріусів (арк. справи 124-125).

05.09.2018 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

31.10.2018 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на заперечення. Просив позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно з ухвалою від 19.11.2018, постановленої без виходу до нарадчої кімнати, суд відмовив ТОВ «Елліко» у залученні такого до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача.

З'ясувавши зміст спірних правовідносин, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

04.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України зі скаргою (арк. справи 15-35) в якій просив наступне:

1. «Не вважати строк звернення із даною скаргою пропущеним, оскільки станом на сьогодні я не маю правової можливості через вказані незаконні дії нотаріусів оформити право власності на майно в порядку спадкування за заповітом»;

2. «Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни від 03.12.2014 за № 17699707, № 17700725, № 17699349, № 17699847, № 17699937, № 17700019, № 17700084, № 17700156, № 17700192, № 17700240, № 17700329, № 17700354, № 17700377, № 17700414, № 7931767, № 7931757, № 79317747, № 7931773, № 7931785, № 7931796, № 7931810, № 7931824, № 7931828, № 7931842, № 7931658, № 7931640, № 7931612, № 7931590 та від 25.12.2014 за № 18350660, № 18349564, № 8251824, № 8249870 про державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, а також нерухомого майна та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2»;

3. «Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка Ігоря Ярославовича від 12.03.2016 за № 28701224, № 28701065, № 28700914, № 28701955, № 28702275, № 28702604, № 28700224, № 28700466, № 28701454 та від 14.03.2016 за № 28715772, № 28716139, № 28710356, № 28709074, № 28709968 про державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Екстейт Кепітал Груп» та Товариством обмеженою відповідальністю «Елліко» на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, а також нерухомого майна та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2».

За результатами розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України 09.07.2018 складений висновок, згідно з яким Комісія вирішила відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 04.06.2018 без розгляду її по суті у зв'язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги (арк. справи 111-113).

На підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 09.07.2018 Міністерством юстиції України виданий наказ від 13.07.2018 № 2447/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 04.06.2018 без розгляду її по суті». Згідно з названим наказом, відповідно до пункту 8 частини 8 статті 37 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 7 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 04.06.2018 без розгляду її по суті у зв'язку з тим, що закінчився законом строк подачі скарги (арк. справи 37).

Не погоджуючись із наказом Міністерства юстиції України від 13.07.2018 № 2447/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 04.06.2018 без розгляду її по суті» ОСОБА_1 оскаржив такий у судовому порядку.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав передбачений статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, згідно з частиною 1 статті 37 названого Закону, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги: на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України (частина 2 статті 37 цього Закону).

Згідно з абзацом 1 частини 3 статті 37 вказаного Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Частиною 6 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

д) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Згідно з частиною 8 статті 37 вказаного Закону, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;

3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) наявна інформація про судове провадження у зв'язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;

5) є рішення цього органу з того самого питання;

6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Частиною 9 статті 37 Закону передбачено, що порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

25.12.2015 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 1128 «Про затвердження Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації» (надалі Порядок № 1128 від 25.12.2015).

Цей Порядок визначає процедуру розгляду відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закони) скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту (надалі - суб'єкт оскарження), що здійснюється Мін'юстом та його територіальними органами (надалі - суб'єкт розгляду скарги).

Частиною 2 Порядку № 1128 від 25.12.2015 передбачено, що для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (надалі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Частиною 5 Порядку № 1128 від 25.12.2015 передбачено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення:

1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги);

2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги;

3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб'єкта розгляду скарги.

У разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб'єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу (пункт 7 Порядку № 1128 від 25.12.2015).

Згідно з частиною 10 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених положень законодавства вказує на те, що суб'єкт розгляду скарги зобов'язаний перед розглядом скарги по суті встановити, зокрема, чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги суб'єктом оскарження. Окремою підставою для прийняття рішення про відмову у задоволенні скарги є закінчення встановленого законом строку подачі скарги.

При цьому, суд звертає увагу, що ні Законом «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», ані Порядком № 1128 від 25.12.2015 не передбачено підстав та повноважень суб'єкта розгляду скарги для поновлення строків для звернення зі скаргою.

Предметом спору в справі є наказ Міністерства юстиції України від 13.07.2018 № 2447/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 04.06.2018 без розгляду її по суті». Як видно з оскаржуваного наказу Міністерство юстиції України відповідно до пункту 8 частини 8 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 7 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, відмовило у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 04.06.2018 без розгляду її по суті у зв'язку із тим, що закінчився встановлений законом строку подачі скарги.

Вирішуючи питання правомірності оскаржуваного наказу, суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 звернувся до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України зі скаргою якій просив: «Не вважати строк звернення із даною скаргою пропущеним…..»; «Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни від 03.12.2014 за № 17699707, № 17700725, № 17699349, № 17699847, № 17699937, № 17700019, № 17700084, № 17700156, № 17700192, № 17700240, № 17700329, № 17700354, № 17700377, № 17700414, № 7931767, № 7931757, № 79317747, № 7931773, № 7931785, № 7931796, № 7931810, № 7931824, № 7931828, № 7931842, № 7931658, № 7931640, № 7931612, № 7931590 та від 25.12.2014 за № 18350660, № 18349564, № 8251824, № 8249870 про державну реєстрацію прав на нерухоме майно…..»; «Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка Ігоря Ярославовича від 12.03.2016 за № 28701224, № 28701065, № 28700914, № 28701955, № 28702275, № 28702604, № 28700224, № 28700466, № 28701454 та від 14.03.2016 за № 28715772, № 28716139, № 28710356, № 28709074, № 28709968 про державну реєстрацію прав на нерухоме майно…..».

Під час розгляду скарги від 04.06.2018, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації встановила, що скаржник у своїй скарзі зазначає, що ним неодноразово подавались скарги до Міністерства юстиції України за результатом розгляду яких рішеннями Мін'юсту скаржнику було відмовлено (наказом від 30.05.2017 № 2353/7, від 29.12.2017 № 4901/7) зокрема, у зв'язку із тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги. Вказано, що скаржником пропущено 60-денний строк на оскарження рішень приватних нотаріусів.

Як зазначено вище, частина 3 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для подачі скарги передбачений строк у 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У скарзі від 04.06.2018 Позивач вказує на те, що ним не пропущений встановлений строк для подачі скарги, оскільки в наказі Міністерства юстиції України від 29.12.2017 № 4901/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 30 листопада 2017 року» йому не відмовлено у задоволенні скарги з підстав закінчення строку (арк. справи 35).

Суд, для з'ясування усіх обставин у справі витребував у Позивача копії зі скарг від 30.05.2017 та 30.11.2017.

Так, у скарзі від 30.05.2017 Позивач просив Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України (арк. справи 69-72):

1. «Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни від 03.12.2014 за № 17699707, № 17700725, № 17699349, № 17699847, № 17699937, № 17700019, № 17700084, № 17700156, № 17700192, № 17700240, № 17700329, № 17700354, № 17700377, № 17700414, № 7931767, № 7931757, № 79317747, № 7931773, № 7931785, № 7931796, № 7931810, № 7931824, № 7931828, № 7931842, № 7931658, № 7931640, № 7931612, № 7931590 та від 25.12.2014 за № 18350660, № 18349564, № 8251824, № 8249870 про державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, а також нерухомого майна та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2»;

2. «Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка Ігоря Ярославовича від 12.03.2016 за № 28701224, № 28701065, № 28700914, № 28701955, № 28702275, № 28702604, № 28700224, № 28700466, № 28701454 та від 14.03.2016 за № 28715772, № 28716139, № 28710356, № 28709074, № 28709968 про державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Екстейт Кепітал Груп» та Товариством обмеженою відповідальністю «Елліко» на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, а також нерухомого майна та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2».

За результатами розгляду скарги від 30.05.2017 Міністерство юстиції України прийняло наказ від 21.07.2017 № 2353/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 30 травня 2017 року». Відмова мотивована тим, що скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною 5 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: скарга не містить відомостей про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, закінчився встановлений законом строк подачі скарги, а також додані до скарги копії документів не засвідчені в установленому порядку (арк. справи 40).

Приблизно через чотири місяці, а саме 30.11.2017 ОСОБА_1 повторно звертається до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України зі скаргою (арк. справи 73-82), якій просить наступне:

1. «Не вважати строк звернення із даною скаргою пропущеним, оскільки станом на сьогодні я не маю правової можливості через вказані незаконні дії нотаріусів оформити право власності на майно в порядку спадкування за заповітом»;

2. «Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни від 03.12.2014 за № 17699707, № 17700725, № 17699349, № 17699847, № 17699937, № 17700019, № 17700084, № 17700156, № 17700192, № 17700240, № 17700329, № 17700354, № 17700377, № 17700414, № 7931767, № 7931757, № 79317747, № 7931773, № 7931785, № 7931796, № 7931810, № 7931824, № 7931828, № 7931842, № 7931658, № 7931640, № 7931612, № 7931590 та від 25.12.2014 за № 18350660, № 18349564, № 8251824, № 8249870 про державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, а також нерухомого майна та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2»;

3. «Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка Ігоря Ярославовича від 12.03.2016 за № 28701224, № 28701065, № 28700914, № 28701955, № 28702275, № 28702604, № 28700224, № 28700466, № 28701454 та від 14.03.2016 за № 28715772, № 28716139, № 28710356, № 28709074, № 28709968 про державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Екстейт Кепітал Груп» та Товариством обмеженою відповідальністю «Елліко» на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, а також нерухомого майна та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2».

За результатами розгляду скарги від 30.11.2017 Міністерство юстиції України прийняло наказ від 29.12.2017 № 4901/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 30 листопада 2017 року». Згідно з вказаним наказом, Міністерство вирішило відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 30.11.2017 без розгляду її по суті у зв'язку з тим, що скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною 5 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: додані до скарги копії документів не засвідчені в установленому порядку (арк. справи 41).

Проаналізувавши скарги від 30.05.2017, 30.11.2017 та від 04.06.2018 суд встановив, що такі є однакові за змістом та стосуються одних і тих же обставин, що не заперечувалось Позивачем.

Суд звертає увагу на те, що у наказі Міністерства юстиції України від 21.07.2017 № 2353/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 30 травня 2017 року» зокрема, як на підставу для відмови у задоволенні скарги названо і «закінчення встановленого законом строку подачі скарги».

Отже, обставини справи вказують на те, що про порушення Позивачем визначеного частиною 3 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» строку на оскарження рішень приватних нотаріусів вказаних у скарзі від 04.06.2018, Позивачу було відомо ще із наказу Міністерства юстиції України від 21.07.2017 № 2353/7.

На запитання суду Позивач відповів, що наказ Міністерства юстиції України від 21.07.2017 № 2353/7 ним не оскаржувався.

Наведене в сукупності свідчить про те, що Позивач на момент звернення зі скаргою від 04.06.2018 був обізнаний про те, що ним значно пропущений строк на звернення з такою. Такі обставини, на думку суду, спростовують доводи Позивача про недотримання Відповідачем вимог норм чинного законодавства щодо не розгляду скарги від 04.06.2018 по суті, а залишення такої без розгляду з підстав пропуску строку звернення.

Крім цього, суд вважає за необхідне вказати, що можливість своєчасного оскарження рішень державних реєстраторів - приватних нотаріусів від 03.12.2014, від 25.12.2014, від 12.03.2016 за відповідними номерами, залежала виключно від волевиявлення Позивача, мала суб'єктивний характер.

Щодо посилання Позивача на «законні сподівання» суд звертає увагу такого на те, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є публічним та прогнозованим. У такому, зокрема, чітко визначені строки подання скарги. Тому, на думку суду, Позивач міг регулювати відповідним чином свою поведінку щодо своєчасного звернення зі скаргами на дії приватних нотаріусів. Такий не був позбавлений права на звернення до Відповідача із скаргами в строки та в порядку передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що наказ Міністерства юстиції України від 13.07.2018 № 2447/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 04.06.2018 без розгляду по її суті» прийнятий з дотриманням критеріїв визначених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо відмови у розгляді скарги по суті ОСОБА_1 від 04.06.2018; визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 13.07.2018 № 2447/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 04.06.2018 без розгляду по її суті»; зобов'язання Міністерства юстиції України ініціювати проведення службової перевірки фактів викладених у зверненнях, розглянути та винести рішення по скарзі ОСОБА_1 від 04.06.2018 - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 05.12.2018.

Суддя Мричко Н.І.