Справа № 802/1958/17-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 грудня 2018 р. Справа № 802/1958/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що ним було отримано податкову вимогу від 03.10.2017 року №4580-17 із якої слідує, що станом на 02.10.2017 року за ним рахується заборгованість з орендної плати з фізичних осіб в сумі 88128,31 грн.

Разом із тим, вказану податкову вимогу від 03.10.2017 року №4580-17 позивач вважає протиправною, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 03.11.2017 року відкрито провадження у даній справі, закінчено підготовче провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 16.11.2017 року.

Судове засідання 16.11.2017 року відкладено до 28.11.2017 року з метою отримання додаткових доказів.

Ухвалою від 28.11.2017 року клопотання представника позивача задоволено та зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги - до вирішення судом питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.05.2017 року №20256-17.

Ухвалою від 23.02.2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги поновлено. Наступне судове засідання призначено на 06.03.2018 року.

Ухвалою від 06.03.2018 року клопотання представника позивача задоволено та зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги - до набрання законної сили судовим рішення у справі №802/290/18-а.

Ухвалою від 10.10.2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги поновлено. Наступне судове засідання призначено на 06.11.2018 року.

Судове засідання 06.11.2018 року відкладено до 22.11.2018 року з метою повторного повідомлення позивача та представника позивача.

У судовому засіданні 22.11.2018 року задоволено клопотання представника позивача та відкладено судове засідання до 03.12.2018 року.

У судове засідання 03.12.2018 року представник позивача не прибув, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 5 ст. 205 КАС України, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

До позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Таким чином, враховуючи неявку представника позивача у судове засідання без повідомлення причин такої неявки, а також беручи до уваги відсутність перешкод для розгляду справи даної справи по суті, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність представника позивача.

Представником відповідача подано клопотання про розгляд даної адміністративної справи без його участі.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини 3 статті 194 та статті 205 КАС України, на думку суду, наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 30.05.2017 року ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № 20256-17, яким ОСОБА_1 нараховано грошове зобов'язання з орендної плати за землю в сумі 88128,31 грн.

У зв'язку з несплатою позивачем даного грошового зобов'язання в сумі 88128,31 грн., 03.10.2017 року відповідачем складено податкову вимогу №4580-17.

Не згода позивача із податковою вимогою від 03.10.2017 року №4580-17 зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VІ передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

В даному випадку, обґрунтовуючи протиправність складеної відповідачем податкової вимоги від 03.10.2017 року №4580-17 позивач фактично вказує на необґрунтованість нарахованого йому грошового зобов'язання з плати за землю в сумі 88128,31 грн.

В той же час, встановлено, що питання правомірності нарахування позивачу грошового зобов'язання з плати за землю в сумі 88128,31 грн. було предметом дослідження Вінницького окружного адміністративного суду в межах адміністративної справи №802/190/18-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 20256-17 від 30.05.2017 року.

При цьому, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2018 року, яке набрало законної сили згідно постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.06.2018 року, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Крім того, як слідує зі змісту рішення від 10.04.2018 року, Вінницький окружний адміністративний суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки посилання позивача про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 20256-17 від 30.05.2017 року не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини щодо правомірності нарахування позивачу грошового зобов'язання з плати за землю в сумі 88128,31 грн., в силу положень ч. 3 ст. 74 КАС України, не потребуються додаткового доказування в межах даної адміністративної справи, адже є встановленими рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2018 року по справі 802/290/18-а, яке набрало законної сили.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З огляду на вище викладене, а також беручи до уваги те, що оскаржувана у даній справі податкова вимога від 03.10.2017 року №4580-17 надіслана відповідачем у зв'язку із несплатою позивачем грошового зобов'язання в сумі 88128,31 грн., правомірність нарахування якого також підтверджена судовим рішенням по справі 802/290/18-а, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.

За приписами вимог пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1);

Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено 03.12.2018 року.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна