Справа № 826/9278/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 листопада 2018 року № 826/9278/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Качура І.А. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператора спільної діяльності між публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування», компанією Місен Ентерпрайзес АБ та товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року до Слобожанської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов’язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператора спільної діяльності між публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування», компанією Місен Ентерпрайзес АБ та товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року (далі – позивач, ТОВ «Карпатигаз») до Слобожанської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (далі – відповідач, Слобожанська ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Слобожанської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області (62300, Харківська область, м. Дергачі, вул. Садова, 10, ідентифікаційний код 39859941) щодо повернення ТОВ «Карпатигаз» як оператору спільної діяльності між ПАТ «Укргазвидобування», компанією Місен Енетерпрайзес АБ та ТОВ «Карпатигаз» за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, ідентифікаційний код 337504782) помилково та надміру сплачених грошових зобов’язань у розмірі 2 767,53 грн. (дві тисячі сімсот шістдесят сім гривень 53 копійки);

зобов’язати Слобожанську ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області (62300, Харківська область, м. Дергачі, вул. Садова, 10, ідентифікаційний код 39859941) прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України ТОВ «Карпатигаз» як оператору спільної діяльності між ПАТ «Укргазвидобування», компанією Місен Енетерпрайзес АБ та ТОВ «Карпатигаз» за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, ідентифікаційний код 337504782) сум помилково та надміру сплачених грошових зобов’язань у розмірі 2 767,53 грн. (дві тисячі сімсот шістдесят сім гривень 53 копійки) та подати його для виконання Управлінню державної казначейської служби України у Богодухівському районі Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач надміру сплатив суми грошових зобов’язань з плати за користування надрами для видобування газового конденсату та природного газу, нарахованих за період з 03 серпня по 31 грудня 2014 року. При цьому, позивач стверджує, що у вказаний період діяли норми Податкового кодексу України, які встановлювали різні ставки податку плати за користування надрами. На думку позивача, розмір помилково та надміру сплачених позивачем грошових зобов’язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин на території відповідача за серпень, жовтень 2014 року склав 2 767,53 грн.

Також представник позивача зазначив, що відповідач не підготував висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та не подав його для виконання органу казначейської служби, як і не повідомив про причини допущення бездіяльності, внаслідок якої порушено права та охоронювані законом інтереси позивача та вимоги чинного законодавства.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Представник відповідача в наданих суду письмових запереченнях на позов зазначив, що обов’язок повернення не виникає автоматично лише на підставі поданої до контролюючого органу платником податків заяви. При цьому, у даному випадку у Слобожанської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області не виник обов’язок повертати грошові зобов’язання ТОВ «Карпатигаз», оскільки позивачем на власний розсуд самостійно задекларовано та сплачено суми з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у 2014 році, а уточнюючий розрахунок до відповідача не подано

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував.

Враховуючи викладене та клопотання представника позивача, зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Слід зазначити, що з 15.12.2017 набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України в новій редакції, визначеній Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017. Згідно з пунктом 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень КАС України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Між тим, частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи у порядку письмового провадження ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» є оператором спільної діяльності за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року, укладеним між ПАТ «Укргазвидобування», компанією Місен Ентерпрайзіс АБ та ТОВ «Карпатигаз».

Відповідно до умов договору про спільну діяльність №3 саме на позивача згідно статей 1134, 1135 Цивільного кодексу України покладено ведення спільних справ, бухгалтерського обліку, складання фінансової звітності, подання податкової звітності та сплату податків.

Позивача додатково взято на облік як платника податків – учасника договору про спільну діяльність, відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору, у Державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, що підтверджується відповідною довідкою (ф. №4-ОПП) від 11.10.2013 №1287/2659-18-05-15.

При цьому, ТОВ «Карпатигаз» перебуває на обліку за неосновним місцем обліку в Слобожанській ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

Як повідомив позивач, ним в період з серпня по грудень 2014 року нараховано та сплачено за користування надрами для видобування корисних копалин:

нафти у розмірі 20 092,34 грн. із застосуванням ставки 45%, а саме:

згідно податкового розрахунку №176 від 22.09.2014 за серпень 2014 року у розмірі 5 098,75 грн., про що свідчить платіжне доручення від 29.09.2014 №7478;

згідно податкового розрахунку №220 від 17.11.2014 за жовтень 2014 року у розмірі 14 993,59 грн., про що свідчить платіжне доручення від 28.11.2014 №8435;

природного газу у розмірі 533,79 грн. із застосуванням ставки 55%, а саме:

згідно податкового розрахунку №176 від 22.09.2014 за серпень 2014 року у розмірі 265,72 грн., про що свідчить платіжне доручення від 29.09.2014 №7479;

згідно податкового розрахунку №220 від 17.11.2014 за жовтень 2014 року у розмірі 268,07 грн., про що свідчить платіжне доручення від 28.11.2014 №8436.

Загальний розмір сплаченої плати за користування надрами для видобування корисних копалин становить 20 626,13 грн.

Позивач вважає, що сплатив надміру суми грошових зобов’язань за користування надрами для видобування нафти, нарахованих з 03 серпня по 31 грудня 2014 року, оскільки до підпункту 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України внесені зміни та встановлені ставки плати за користування надрами для видобування. Зокрема, виходячи з вказаної норми розмір плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з серпня по 31 грудня 2014 року: нафти з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів становить 39%; природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів – 28%.

Так, розмір плати за користування надрами для видобування за період з серпня по грудень 2014 року, виходячи зі ставок, передбачених підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України, становить 17 858,60 грн.:

нафти у розмірі 17 567,37 грн. із застосуванням ставки 39%, а саме:

за серпень 2014 року – 4 572,92 грн., за жовтень 2014 року – 12 994,45 грн.;

природного газу у розмірі 291,23 грн. із застосуванням ставки 28%, а саме:

за серпень 2014 року – 154,76 грн., за жовтень 2014 року – 136,47 грн.

Тобто, виходячи з наведеного, розмір помилково та надміру сплачених позивачем грошових зобов’язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин на території відповідача за період з 3 серпня по 31 грудня 2014 року складає – 2 767,53 грн.

У зв’язку з наведеним, ТОВ «Карпатигаз» звернулось до Слобожанської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області із заявою про повернення помилково та надміру сплачених грошових коштів від 06.07.2016 №06/07-10, в якій просило повернути 2 767,53 грн. помилково та надміру сплачених грошових зобов’язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, нарахованих за період з серпня по грудень 2014 року, шляхом погашення грошових зобов’язань з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на Слобожанську ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, незалежно від виду бюджету.

За результатами розгляду вказаної заяви відповідачем не надано жодної відповіді, як і не підготовлено висновку про повернення помилково та надміру сплачених грошових зобов’язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Позивач, вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо повернення надміру сплачених грошових коштів, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд входить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (у редакції, чинній на час узгодження позивачем податкових зобов'язань зі сплати за користування надрами за період з серпня-грудня 2014 року, далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 21 пункту 1 Розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31.07.2014 №1621-VII (набрав чинності 03.08.2014) внесено зміни, в тому числі, до Податкового кодексу України. Вказаним Законом Розділ ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено підрозділом 9-1 такого змісту: « 1. Тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлюються такі особливості застосування деяких норм розділу XI «Плата за користування надрами» цього Кодексу. 1.1. Ставки плати за користування надрами для видобування нафти, конденсату, газу природного, залізної руди, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 цього Кодексу, встановлюються на період, визначений абзацом першим цього пункту, у відсотках від вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у відповідних розмірах: конденсат - 45 % (з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів); газ природний ( будь-якого походження) - 55% (з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31.07.2014 №1621-VII, на підставі якого нараховувались та сплачувались податкові зобов'язання, не є законом, який містить виключно положення про внесення змін до ПК України, внесення змін цим Законом не відповідало процедурі, передбаченій ПК України, який після внесення змін одночасно містив дві суперечливих норми з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, платником яких був позивач.

Статтею 2 ПК України визначалось, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 7.3 статті 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Зі змісту Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» вбачається, що зміни вносились, у тому числі до: Податкового кодексу України; Бюджетного кодексу України; Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»; Закону України «Про депозитарну систему України»; Закону України «Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування»; Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»; Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»; Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

На думку суду, наведене підтверджує доводи позивача, що Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» містить положення, якими вносяться зміни до інших законів, а не лише до ПК України.

Одним з принципів податкового законодавства ПК України визначає принцип стабільності, за яким зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року (підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 цього Кодексу).

Подібне положення передбачалось частиною третьою статті 27 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на час існування спірних відносин), відповідно до якого закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету і приймаються після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим, крім передбаченого Законом України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку».

Згідно з ПК України ставкою податку визнається розмір податкових нарахувань на (від) одиницю (одиниці) виміру бази оподаткування (пункт 25.1 статті 25), плата за користування надрами віднесена до загальнодержавних податків (підпункт 9.19. пункту 9.1 статті 9 цього Кодексу).

Як уже зазначалось, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31.07.2014 №1621-VII визначалось, що на період до 01.01.2015 встановлюються ставки плати за користування надрами для видобування нафти, конденсату, газу природного, залізної руди, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України в більших розмірах, закон набрав чинності з 03.08.2014 та передбачав ставки плати за користування надрами для видобування корисних копалин до 01.01.2015.

Отже, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» визначено нові ставки, тому з урахуванням принципу стабільності, передбаченого ПК України, такі ставки не могли застосовуватись у 2014 році.

За таких обставин суд погоджується з доводами представника позивача, що застосуванню підлягали ставки, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України, відтак ТОВ «Карпатигаз» сплачено за користування надрами для видобування корисних копалин в період з 03.08.2014 по 31.12.2014 у більшому розмірі, зокрема, різниця становила за серпень та жовтень 2014 року – 2 767,53 грн.

Позивач звернувся до податкового органу з заявою від 06.07.2016 №06/07-3 про повернення надміру та помилково сплачених грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

При цьому, відповідач не надав ТОВ «Карпатигаз» відповіді за результатами розгляду вказаної заяви, як і не надав доказів подання відповідному органу державної казначейської служби висновку про повернення помилково сплачених грошових зобов’язань.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з підпунктом 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 14.1 статті 14 ПК України визначалось: грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39); податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (14.1.156.); надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату; (підпункт 14.1.115); помилково сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов'язань (підпункт 14.1.182).

У даному випадку, позивачем самостійно узгоджено податкові зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у період з 03.08.2014 по 31.12.2014 шляхом подання відповідних розрахунків.

Надаючи тлумачення положенням підпунктів 14.1.115, 14.1.182 пункту 14.1 статті 14, статті 43 ПК України Верховний Суду України та Верховний Суд (зокрема у постановах від 12.11.2014 у справі №21-202а14, від 12.11.2014 у справі №21-201а14, від 20.06.2018 у справі №814/122/16, від 14.08.2018 у справі №826/3531/15) вказали, що надміру сплачені грошові зобов'язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату. Митне та податкове законодавство не містить переліку причин, через які може статись помилкова та/або надмірна сплата сум платежів. Оскільки визначення розміру (суми) митних платежів здійснюється шляхом дій над кількісними числовими показникам (одиницями) виміру, не виключено, що операції з ними з якихось причин можуть призвести до неправильного (хибного) розрахунку чи обчислення сум платежів. Важливо, що в основі таких дій не було умисних протиправних дій суб'єктів правовідносин, діяльність яких пов'язана із визначенням і справлянням митних платежів.

Підставами для перерахування надмірно сплачених грошових зобов'язань на час звернення з відповідною заявою до контролюючого органу є наявність переплати по податку та відсутність податкового боргу у платника податків.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 06.03.2018 у справі №818/1048/17.

Умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається шляхом подачі до відповідного контролюючого органу заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №826/9675/16.

На думку суду, таке тлумачення норм Податкового кодексу України щодо помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов'язання дає підстави для висновку, що таке повернення залежить від волі платника податку, може мати місце в разі зайво сплачених сум податків, незалежно від причин, проте така переплата не може бути пов'язана з недобросовісною поведінкою платника, а також відповідає приписам статті 63 Конституції України, за якою кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Судом встановлено сплату позивачем плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період 3 серпня по 31 грудня 2014 року у більшому розмірі, відповідно позивач має право на зайво сплачені суми.

З огляду на висновок суду про сплату позивачем плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з 3 серпня по 31 грудня 2014 року у більшому розмірі, який склав 2 767,53 грн., у зв'язку з порушенням процедури введення нових ставок податку, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про сплату такого податку понад встановлені Податковим кодексом України ставки.

Слід врахувати, що на підтвердження відсутності податкового боргу позивачем надано довідку ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів від 24.07.2017 №12931/10/26-59-12-25.

Статтею 43 Податкового кодексу України передбачалось: разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (пункт 43.2); обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (пункт 43.3); платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку (пункт 43.4);. контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (пункт 43.5); повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані (пункт 43.6).

На думку суду, позивачем дотримано наведені вимоги, зокрема, подано заяву в протягом 1095 днів, нарахування та сплату податкових зобов'язань здійснено серпень 2014 - січень 2015 року, водночас позивач звернувся з заявою від 06.07.2016 №06/07-3 про повернення помилково та надміру сплачених грошових коштів.

З матеріалів справи вбачається, що податковий орган висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету не підготував та не подав його для виконання відповідному органу державної казначейської служби України.

При цьому, представник позивача підтвердив, що заявлених до повернення сум помилково та надмірно сплачених до державного бюджету ТОВ «Карпатигаз» не отримував.

Також судом встановлено відсутність податкового боргу станом на час звернення з відповідною заявою. Отже, відповідач зобов'язаний був сформувати відповідний висновок та подати його до органу казначейської служби.

У спірних правовідносинах стаття 43 Податкового кодексу України встановлює взаємодію контролюючого органу (податкового органу) та органу державної казначейської служби, які діють як органи державної влади, представники одного відповідача - держави, через які держава набуває і здійснює свої права та обов'язки.

Також, суд зазначає, що у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв'язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом. Поряд з цим, бездіяльність суб'єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб’єкта владних повноважень будь-яких дій.

Наведене в сукупності свідчить, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо повернення позивачу помилково та надміру сплачених грошових зобов’язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, нарахованих з серпня по грудень 2014 року.

У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга).

Враховуючи викладене, відповідачем в порядку виконання обов’язку, визначеного частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведено суду правомірності своєї бездіяльності щодо неподання до органу казначейства висновку.

Натомість, матеріалами справи підтверджується, що позивачем виконано всі умови, визначені законом, для прийняття відповідачем рішення щодо повернення помилково та надміру сплачених грошових зобов’язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, нарахованих з серпня по грудень 2014 року у розмірі 2 767,53 грн., а факт сплати зазначеної суми до державного бюджету не заперечується відповідачем.

За таких обставин, суд приходить до висновку наявність обґрунтованих та законних підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України оскільки, позов задоволено повністю, то на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись вимогами статей 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператора спільної діяльності між публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування», компанією Місен Ентерпрайзес АБ та товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд.13-19, код 337504782) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Слобожанської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (62300, Харківська область, м. Дергачі, вул. Садова, 10, ідентифікаційний код 39859941) щодо повернення ТОВ «Карпатигаз» як оператору спільної діяльності між ПАТ «Укргазвидобування», компанією Місен Енетерпрайзес АБ та ТОВ «Карпатигаз» за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, код 337504782) помилково та надміру сплачених грошових зобов’язань у розмірі 2 767,53 грн. (дві тисячі сімсот шістдесят сім гривень 53 копійки).

Зобов’язати Слобожанську об’єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області (62300, Харківська область, м. Дергачі, вул. Садова, 10, ідентифікаційний код 39859941) підготувати висновок про повернення з Державного бюджету України ТОВ «Карпатигаз» як оператору спільної діяльності між ПАТ «Укргазвидобування», компанією Місен Енетерпрайзес АБ та ТОВ «Карпатигаз» за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, код 337504782) помилково та надміру сплачених грошових зобов’язань у розмірі 2 767,53 грн. (дві тисячі сімсот шістдесят сім гривень 53 копійки) та подати його для виконання до Управління державної казначейської служби України у Богодухівському районі Харківської області.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператора спільної діяльності між публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування», компанією Місен Ентерпрайзес АБ та товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд.13-19, код 337504782) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.А. Качур