Справа № 361/7517/17
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/7517/17 Суддя (судді) першої інстанції: Петришин Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2018 (м. Бровари, Київська область, дата виготовлення повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом у якому просив:

- визнати протиправними дії/бездіяльність щодо відмови в переведенні позивача з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком з 26.10.2016, в зв'язку з досягненням пенсійного віку 55 років, встановленого для інвалідів війни, та як постраждалому від ЧАЕС ІІІ категорії з урахуванням ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення», всупереч рішення Верховного Суду України від 08.06.2016 у справі № 331/336/15;

- зобов'язати перевести позивача на пенсію за віком з 26.10.2016, у зв'язку з досягненням пенсійного віку 55 років, встановленого для інвалідів війни, та в зв'язку з досягненням пенсійного віку 54 років, встановленого як постраждалому від ЧАЕС ІІІ категорії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та нарахувати пенсію за віком, мінімальну пенсію по інвалідності відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та інших осіб» у розмірі 110% від 3,5 розмірів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною першою ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», додаткову пенсію, як постраждалому від ЧАЕС ІІІ категорії, виходячи з розміру, встановленого частиною першою ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням норм міждержавного договору, право на які підтверджує посвідчення Серії НОМЕР_1 та Закону України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду» № 334/96-ВР від 12.07.1996, з індексацією недоотриманих пенсійних виплат та допустити негайне виконання рішення суду;

- зобов'язати зарахувати страховий стаж позивачу з часу встановлення інвалідності з 16.09.1983, за виключенням часу, який вже зараховано позивачу до страхового стажу;

- зобов'язати відповідача докупити, за свій рахунок недостатній страховий стаж позивачу, щоб компенсувати завдані збитки;

- зобов'язати компенсувати завдані позивачу матеріальні збитки в розмірі 100 000,00 грн, та стягнути з відповідача кошти в розмірі 100 000,00 грн, за відмову в переведенні на пенсію за віком;

- зобов'язати компенсувати моральні збитки в розмірі 100 000,00 грн та стягнути з відповідача кошти в розмірі 100 000,00 грн, які підтверджуються тим, що відповідач зловживаючи службовим становищем безпідставно відмовив в переведенні позивача на пенсію за віком, в зв'язку з чим позивач зазнав емоційного стресу та тяжких моральних страждань.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2018 позовну заяву ОСОБА_2 в частині вимог про зобов'язання Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області у м. Бровари перевести ОСОБА_2 на пенсію за віком з 26.10.2018, в зв'язку з досягненням пенсійного віку 55 років, встановленого для інвалідів війни, та в зв'язку з досягненням пенсійного віку 54 років, встановленого як постраждалому від ЧАЕС III категорії, відповідно до ст.6 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та нараховувати пенсію за віком, мінімальну пенсію по інвалідності відповідно до ст. 22 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та інших осіб у розмірі 110% від 3,5 розмірів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною першою ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», додаткової пенсії, як постраждалому від ЧАЕС III категорії виходячи з розміру встановленого частиною першою ст. 28 Закону України «Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування норм міждержавного договору, право на які підтверджує посвідчення Серія НОМЕР_2, та Закону України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду» № 334/96-ВР від 12.07.1996 залишено без розгляду. Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 в частині вимог про зобов'язання Броварського об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області у м. Бровари зарахувати страховий стаж позивачу під час роботи підприємцем з 14.06.1996, та час по догляду за постраждалою від ЧАЕС дитиною до 2004 року закрито. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій відповідача, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодувати матеріальні та моральні збитки відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що заявлені ним позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з цих підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

28.11.2018 у судове засідання суду першої інстанції з'явився позивач.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 визнано обов'язковою явку відповідача у судове засідання - 28.11.2018, однак відповідач не виконав приписи ухвали суду та не з'явився у судове засідання. Фактично відповідачем проігноровано всі судові засідання у суді апеляційної інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За матеріалами справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Броварському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію по інвалідності 2 групи внаслідок травми і захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків строкової військової служби згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 371/1783/17 позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправними дій (бездіяльності) Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у переведенні на пенсію за віком, не надання своєчасно відомостей про відмову, ненадання розрахунку пенсії за віком та відомостей про розмір пенсії, надання недостовірних відомостей, та зобов'язання перевести на пенсію за віком та нарахувати пенсію за віком, надати результати перерахунку пенсії за віком задоволено частково:

Визнано протиправними дії Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України ОУПФУ Київської області допущені при розгляді заяви ОСОБА_2 від 26.10.2016, які полягають у винесенні невмотиваного і необґрунтованого рішення від 02.11.2017 про відмову ОСОБА_2 у перерахунку пенсії по переводу з одного виду пенсії на інший, та скасовано вказане рішення.

Зобов'язано Броварське об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 26.10.2016 про переведення на пенсію за віком у зв'язку з досягненням пенсійного віку, встановленого для інвалідів війни і як постраждалому від Чорнобильської катастрофи ІІІ категорії, та за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 прийняти обґрунтоване рішення, з наданням детального розрахунку розміру пенсії за віком, на яку мав би право ОСОБА_2 у разі переведення його на такий вид пенсії.

В решті позовних вимог відмовлено.

У задоволенні позовних вимог про зобов'язання Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області компенсувати матеріальні збитки в розмірі 10 000,00 грн та моральні збитки у розмірі 10 000,00 грн та стягнення вказаних збитків відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2017 - без змін.

Постановою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 01.11.2018 касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Постанову Броварського міжрайонного суду Київської області від 22.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.08.2017 у справі № 361/1783/17 залишено без змін.

Згідно протоколу повторного розгляду заяви ОСОБА_2 від 26.10.2016 щодо перерахунку пенсії від 18.07.2017 на виконання постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2017 начальник Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області надала детальне роз'яснення ОСОБА_2 про розрахунок умовного переведення на пенсію за віком за заявою від 26.10.2016 та повідомлено про те, що в разі проведення такого перерахунку розмір виплачуваних йому пенсійних виплат зменшиться. В протоколі є посилання на додаток - розрахунок пенсії на 1 аркуші.

Самого рішення, прийнятого за результатами розгляду заяви від 26.10.2016, а також здійсненого розрахунку, що вказаний в додатках протоколу в матеріалах справи немає, відповідачем на підтвердження правомірності вчинених дій не надано, що позбавило суд апеляційної інстанції дослідити зазначені документи, у випадку їх наявності, або встановити факт їх відсутності. Відповідач в свою чергу неодноразово не з'являвся в судові засідання суду апеляційної інстанції та як уже зазначалось не виконав ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду про визнання його явки обов'язковою.

Згідно частини другої ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач по даній справі не виконав, покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Крім того, з протоколу повторного розгляду заяви позивача від 26.10.2016 не вбачається, на, які правові підставі посилався відповідач відмовляючи у задоволенні заяви позивача, якими, при цьому, приписами чинного законодавства керувався.

Згідно частини першої ст. 24 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно частини четвертої ст. 24 № 1058-IV від 09.07.2003 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини другої цієї ж статті Закону страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

З огляду на викладені вище положення Закону вбачається безпосередній обов'язок саме пенсійного органу щодо обчислення та зарахування страхового стажу на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Однак, відповідачем в супереч частини другої ст. 77 КАС України не надано суду доказів не сплати позивачем страхових внесків за період з часу встановлення йому інвалідності, відповідач не виконав свого обов'язку щодо обчислення та зарахування страхового стажу ОСОБА_2 на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Будь-які пояснення з цього приводу відповідачем суду не надано, тобто не виконано обов'язку щодо доказування правомірності своїх дій.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» № 4 від 31.03.1995, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями, вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральної шкоди чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди, то колегія суддів зазначає, що у такому випадку потрібно довести: наявність шкоди (її розмір); протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б однієї з цих складових виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Згідно до ст. 1166, частини першої ст. 1172 Цивільного кодексу України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до аналогічного висновку з висновком суду першої інстанції, що позивач не обґрунтував підставу відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди, оскільки не надав жодного доказу, який би підтверджував заподіяння такої шкоди, в зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята без повного врахування всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2018 скасувати, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії/бездіяльність Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у переведенні та здійсненні перерахунку ОСОБА_2 перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком з 26.10.2016 по 10.08.2017, в зв'язку з досягненням пенсійного віку 55 років, встановленого для інвалідів війни, та як постраждалому від ЧАЕС ІІІ категорії, з урахуванням ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Київській області вирішити питання щодо переведення ОСОБА_2 на пенсію за віком з 26.10.2016 по 10.08.2017, в зв'язку з досягненням пенсійного віку 55 років, встановленого для інвалідів війни, та у зв'язку з досягнення пенсійного віку 54 років, встановленого як постраждалому від ЧАЕС ІІІ категорії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та перерахунку пенсії за віком, мінімальної пенсії по інвалідності відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 110% від 3,5 розмірів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною першою ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», додаткової пенсії, як постраждалому від ЧАЕС ІІІ категорії, виходячи з розміру, встановленого частиною першою ст. 28 Закону № 1058-IV.

Зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати стаж позивачу з часу встановлення інвалідності - 16.09.1983, за виключенням періоду, який вже зараховано до страхового стажу.

В решті позовні вимоги залишити без задоволеня.

Постанова набирає законної з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 03.12.2018.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна