Справа № 0940/1886/18
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2018 р. справа № 0940/1886/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Скільського І.І.,

за участю секретаря судового засідання Волочій Л.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Федишин О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1,

до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.07.2018 за №, №, №, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області (надалі також відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.07.2018 за №, №, №.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 позовну заяву ОСОБА_1, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.77-79).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 відкрито спрощене позовне провадження у даній адміністративній справі. Судовий розгляд призначено на 21.11.2018 (а.с.1-2).

21.11.2018 у зв'язку із витребуванням додаткових доказів, в судовому засіданні оголошено перерву до 14:30 год., 28.11.2018 (а.с.114-115).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.07.2018 на адресу позивача надійшов акт від 16.07.2018 за №593/09-19-13-06/НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 громадянки ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1». Зазначила, що в акті Головного управління ДФС в Івано-Франківській області зазначено, що листом від 07.06.2018 направлено копію наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 07.06.2016 року №781 та повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 07.06.2018 р. №114, який повернуто поштовою службою до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області 09.07.2018р., «за закінченням терміну зберігання». Вказала, що Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області не дотримано вимоги пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, оскільки проведення документальної позапланової невиїзної перевірки розпочалося після вручення ОСОБА_1, копії наказу та повідомлення про проведення перевірки, оскільки лист повернуто на адресу відповідача 10.07.2018. Позивач вказала, що категорично не погоджується з висновками перевірки про отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага в сумі 124552,51 грн., а також протиправно прийнятими на підставі проведеної перевірки податковими повідомленнями-рішеннями від 26.07.2018 № - збільшено суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 22419,45 грн., за штрафними санкціями в розмірі 5604,86 грн.; № - застосовано фінансові санкції на суму 170 грн.; № - збільшено суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 1868,28 грн., за штрафними санкціями в розмірі 467,07 грн.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначила, що відповідачем не враховано положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, відповідно до яких не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеного за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Враховуючи все вищенаведене позивач просила, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, наведених в письмовому відзиві (а.с.92-96). Зокрема представником відповідача наголошено, що проведення перевірки позивача розпочато після вручення, копій наказу та повідомлення про проведення перевірки у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

На підставі проведеного аналізу відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів, наявних у Головного управління ДФС в Івано-Франківській області щодо інформації про отримані доходи, встановлено, що позивачем у 2016 році отримано дохід у вигляді додаткового блага, а саме основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності в розмірі 124552,51 грн. Вказала, що на підтвердження цієї інформації ПАТ «Ві Ес Банк» надало відповідачу інформацію, згідно якої доходи нараховано у ф. 1-ДФ за ознакою доходу «126» у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням в сумі 124552,5 грн. за 2016 рік. Отже, відповідач правомірно прийшов до висновку про те, що позивач отримала дохід в сумі 124552,51 грн., який відображено в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ). Враховуючи наведене, вважає, що Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 26.07.2018.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, інші письмові докази та матеріали справи в їх сукупності, судом встановлено таке.

З метою здійснення контролю за дотриманням громадянами податкового законодавства при дотриманні ними доходів у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126), та на підставі п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.2 п.78.1 ст. 78, ст. 79,п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України, керівником Головного управління ДФС в Івано-Франківській області прийнято наказ від 07.06.2018 №781 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки громадянки ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п.НОМЕР_1» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, повноти нарахування та сплати військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2016. Наказано перевірку розпочати 09.07.2018. Термін проведення перевірки 5 робочих днів(а.с.97).

Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області 07.06.2018 складено письмове повідомлення № 114 про проведення з 09.07.2018 за адресою : м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20, каб. 509, документальної позапланової невиїзної перевірки громадянки ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п.НОМЕР_1, тривалістю 5 робочих днів, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, повноти нарахування та сплати військового збору з отриманих доходів у 2016 році (а.с.102).

Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області 07.06.2018 складено письмове повідомлення про запрошення № 115, яким у зв'язку із проведенням документальної позапланової невиїзної перевірки громадянки ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п.НОМЕР_1, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, повноти нарахування та сплати військового збору з отриманих доходів у 2016 році, запрошено ОСОБА_1 з'явитися до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області 16.07.2018 на 11.00 год., для ознайомлення та підписання акту/довідки про результати документальної позапланової невиїзної перевірки за адресою: м. Івано-Франківськ вул. Незалежності, 20 (кабінет №509) (а.с.103).

Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області 07.06.2018 направлено на адресу позивача (АДРЕСА_1) лист №6838/10/09-19-13-06-17, в якому містилися повідомлення про проведення перевірки, повідомлення про запрошення, копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки (а.с.107). вказане поштове відправлення повернулося до відповідача 10.07.2018 з відміткою Укрпошти «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.17-19).

Посадовими особами відповідача на підставі наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 07.06.2018 року № 781, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016р., громадянки ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, результати якої відображено в акті №593/09-19-13-06/НОМЕР_1 від 16.07.2018 (а.с.18-23).

Висновками акта перевірки встановлено порушення: - підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164, пункту 179.7 статті 179 та пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб в розмірі 22419,45 грн.;

- підпункту 49.18.4, пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, а саме: неподання річної декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- пункту 1.2, підпункту 1.6, пункту 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу в результаті чого донараховано військового збору в розмірі 1868,28 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки №593/09-19-13-06/НОМЕР_1 від 16.07.2018, відповідачем 26.07.2018 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб на суму 22419,45 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 5604,86 грн. (а.с.13);

- №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 170 грн. (а.с.12);

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 1868,28 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 467,07 грн. (а.с.14).

Позивач вважаючи дії відповідача та наведені висновки Акту перевірки, протиправними, необґрунтованими, безпідставними незаконними та такими, що не відповідають вимогам податкового законодавства та фактичним обставинам, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи оцінку правомірності прийнятих Головним управлінням ДФС України в Івано-Франківській області податкових повідомлень-рішень, суд зазначає таке.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що наведена вище перевірка проведена в приміщенні ГУ ДФС в Івано-Франківській області та розпочата 09.07.2018 і завершена 13.07.2018.

Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області листом №6838/10/09-19-13-06-17 направлено 07.06.2018 на адресу ОСОБА_1, (АДРЕСА_1), повідомлення про проведення перевірки від 07.06.2018 №114, повідомлення про запрошення від 07.06.2018 №115 та копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 07.06.2018 №781(а.с.107).

Надіслані податковим органом повідомлення про проведення перевірки від 07.06.2018 №114, повідомлення про запрошення від 07.06.2018 №115 та копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №781, повернуто поштовою службою до ГУ ДФС в Івано-Франківській області 09.07.2018 з довідкою Укрпошта «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.106).

Відповідно до п.75.1. ст.75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

В судовому засіданні встановлено, що підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, стало встановлення податковим органом в ході проведення перевірки факту неподання ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік з відображенням у ній доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 124552,50 грн., отриманого від ПАТ "Ві Ес Банк" внаслідок анулювання (прощення) заборгованості в загальній сумі 124552,50 грн., та відповідно несплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 22419,45 грн.

За невиконання позивачем визначеного Законом обов'язку щодо своєчасного подання податкової декларації про майновий стан і доходи та своєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб відповідачем накладено на даного платника податків штраф у розмірі 5604,86 грн. та 170 грн.

Окрім того, так як дохід платника податку фізичної особи-резидента, отриманий у вигляді додаткового блага включається до загального місячного оподаткованого доходу такого платника та підлягає оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5 %, податковим органом донараховано військового збору в сумі 1868,28 грн.

Частиною 1 статті 67 Конституції України закріплено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно вимог ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд зазначає, що правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем були врегульовані положеннями Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно пункту 6.1. статті 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 8.1. статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Згідно підпункту 9.1.2. пункту 9.1. статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб.

Підпунктом 16.1.3. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків і зборів зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов'язком. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов'язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Правові засади справляння податку на доходи фізичних осіб встановлюються розділом IV Податкового кодексу України.

Підпунктом 162.1.1. пункту 162.1. статті 162 розділу IV Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 цього Кодексу об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно підпункту 14.1.47. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених сума з якої відповідачем нормами розділу IV цього Кодексу).

Суд не погоджується із твердженням позивача, що сума, з якої податковим органом визначено заборгованість, є валютною різницею між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014 року з огляду на таке.

Так відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПКУ не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Суд зазначає, що відповідно до наявної в матеріалах справи та дослідженої в якості письмового доказу копії листа від 09.06.2017 року за №03-01/8226, ПАТ "Ві Ес Банк" не здійснював прощення курсової різниці позивачу відповідно до п.8 підрозділу ХХ "Перехідних положень" ПКУ, а сума нарахованих та виплачених доходів є анульованою основною сумою кредитної заборгованості позивача в розмірі 124552,50 грн., за ознакою доходу "126" (а.с.98-100).

Таким чином, системний аналіз вищевказаних норм Податкового кодексу України з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, дозволяє зробити висновок про те, що анульований ПАТ "Ві Ес Банк" борг позивача за укладеною додатковою угодою №2 до кредитного договору за №61-2/40 від 17.03.2008 року у сумі 124552,50 грн., є доходом ОСОБА_1, який підлягав включенню нею до її річного оподатковуваного доходу, як отримане додаткове благо відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 179.1. статті 179 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1, як платник податку, зобов'язана була подати контролюючому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага в розмірі 124552,50 грн., отриманий від ПАТ "Ві Ес Банк" внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості в сумі 124552,50 грн. та відповідно сплатити податок на доходи фізичних осіб.

У судовому засіданні встановлено, що на момент проведення контролюючим органом перевірки ОСОБА_1 не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, податок на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих у 2016 році, не сплачено.

Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 53 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Згідно пункту 167.1. статті 167 Податкового кодексу ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Таким чином, оскільки судом встановлено факт отримання позивачем у 2016 році доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 124552,50 грн., останній підлягав оподаткуванню за ставками, визначеними пунктом 167.1. статті 167 Податкового кодексу України, а отже позивач зобов'язаний був сплатити 22419,45 грн. податку на доходи фізичних осіб.

Окрім того, відповідно до положень п.123.1 ст.123 ПКУ у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання передбачено накладення на платника податків штрафних санкцій.

Пунктом 120.1. статті 120 Податкового кодексу України встановлено, що неподання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори, податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафних санкцій за кожне таке неподання.

За наведених обставин, відповідачем згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 26.07.2018 за №, №, № правомірно донараховано позивачу 22419,45 грн., податку на доходи фізичних осіб та накладено на даного платника податку штраф у розмірі 5604,86 грн., та 170 грн. штрафних (фінансових) санкцій за неподання податкової декларації за 2016 рік (а.с.12-14).

Водночас згідно пп.1.2, 1.6 п.16 прим.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України об'єктом оподаткування військовим збором за ставкою 1,5 % є доходи, визначені ст.163 Податкового кодексу України, а платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначений ст.176 Податкового кодексу України для податку на доходи фізичних осіб.

З огляду на зазначене дохід платника податку фізичної особи-резидента, отриманий у вигляді додаткового блага включається до загального місячного оподаткованого доходу такого платника та підлягає оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5%. Тому сума військового збору в розмірі 2335,35 грн., нарахована ОСОБА_1 податковим органом правомірно.

Крім того, суд зазначає, що на розгляді Івано-Франківського окружного адміністративного суду знаходилася адміністративна справа №809/1578/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання незаконною документальну позапланову невиїзну перевірку та визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№, , від 29.08.2017.

Відповідно до постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.12.2017 , яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 15.05.2018 постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року у справі № 809/1578/17 скасовано та ухвалено нове рішення, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, нарахування та сплати військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 громадянки ОСОБА_1, яка оформлена актом від 09.08.2017 №858/09-19-13-07. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області від 29.08.2017 №, №, №. В решті позовних вимог відмовлено.

Так, у постанові Верховним судом, зроблено висновок про обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій, що анульована у 2016 році основна сума кредитної заборгованості позивача за кредитним договором є доходом, який отриманий платником податку як додаткове благо, а відповідно такий дохід підлягає включенню до річного оподаткованого доходу. А також зроблено висновок про обґрунтованість висновків суду першої та апеляційної інстанції, про відхилення доводів позивача, що сума прощеного боргу є валютною різницею між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014, оскільки згідно листа від 09.06.2017 №03-01/8226 ПАТ "Ві Ес Банк" (кредитор) не здійснював прощення курсової різниці позивачу відповідно до п. 8 підрозділу ХХ "Перехідних положень" Податкового кодексу України, а сума нарахованих та виплачених доходів є анульованою основною сумою кредитної заборгованості позивача у 4 кварталі 2016 року в розмірі 124 552,50 грн. з ознакою доходу "126".

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, наведеними судовими рішеннями встановлено, обставини, що не підлягають доказуванню при розгляді даної адміністративної справи, зокрема те, що анульована у 2016 році основна сума кредитної заборгованості позивача в розмірі 124 552,50 грн., за кредитним договором є доходом, який отриманий платником податку як додаткове благо, а відповідно такий дохід підлягає включенню до річного оподаткованого доходу.

Щодо посилань позивача на висновки Верховного Суду викладені в постанові від 15.05.2018 року (справа №821/1594/17), як на підтвердження її доводів про те, що сума прощеного (анульованого) боргу в розмірі 124 552,50 грн., за кредитним договором є курсовою різницею та не вважається додатковим благом такого платника податку та не включається до розрахунку його загального місячного (річного) оподаткованого доходу, суд зазначає таке.

Суд звертає увагу на те, що висновки Верховного Суду викладені в постанові від 15.05.2018 року (справа №821/1594/17) не можуть бути застосовані судом у цій справі, оскільки не стосуються позивача та встановленні при дослідження інших обставин.

Натомість постановою Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 809/1578/17 встановлено обставини які мають значення для даної адміністративної справи, стосуються позивача, зокрема те, що анульована у 2016 році основна сума кредитної заборгованості позивача в розмірі 124 552,50 грн., за кредитним договором є доходом, який отриманий платником податку як додаткове благо, а відповідно такий дохід підлягає включенню до річного оподаткованого доходу.

Також, суд не погоджується з твердженнями позивача, щодо не дотримання відповідачем вимог пункту 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України, при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки гр. ОСОБА_1, а саме розпочато після вручення, згідно вимог статті 42 ПКУ, копії наказу та повідомлення про проведення перевірки, так як лист повернуто до ГУ ДФС в Івано-Франківській області 10.07.2018 в 11 год., 26 хв., з огляду на таке.

Як уже зазначалося судом вище, перевірка позивача проведена в приміщенні ГУ ДФС в Івано-Франківській області та розпочата 09.07.2018 і завершена 13.07.2018.

Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області листом №6838/10/09-19-13-06-17 направлено 07.06.2018 на адресу ОСОБА_1, (АДРЕСА_1), повідомлення про проведення перевірки від 07.06.2018 №114, повідомлення про запрошення від 07.06.2018 №115 та копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 07.06.2018 №781(а.с.107). Вказане підтверджується наявним у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 898) (а.с.118), копією фіскального чеку Укрпошта від 07.06.2018 (лівий верхній кут а.с.119).

Надіслані податковим органом повідомлення про проведення перевірки від 07.06.2018 №114, повідомлення про запрошення від 07.06.2018 №115 та копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №781, повернуто поштовою службою до ГУ ДФС в Івано-Франківській області 09.07.2018 з довідкою Укрпошта «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.106). Вказане підтверджується копією конверта з довідкою Укрпошта, із зазначенням дати повернення 09.07.2018 та причини повернення (досилання ) «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.117).

Відповідно до пункт 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (пункт 79.1 статті 79 ПК України).

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (пункт 79.2 статті 79 ПК України).

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова (пункт 79.3 статті 79 ПК України).

Згідно пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до пункту 42.4 статті 42 Податкового кодексу України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З огляду на наведене, та відповідно до досліджених в судовому засіданні документів, суд приходить до висновку, що повідомлення про проведення перевірки від 07.06.2018 №114, повідомлення про запрошення від 07.06.2018 №115 та копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №781, належним чином вручено позивачу 09.07.2018 тобто у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення, що підтверджується копією конверта з довідкою Укрпошта, із зазначенням дати повернення 09.07.2018 та причини повернення (досилання ) «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.117).

Враховуючи те, що податковим органом вручено позивачу у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, посадові особи контролюючого органу мали право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки 09.07.2018.

Таким чином, судом не встановлено допущення відповідачем порушень, щодо не виконання вимог податкового законодавства в частині належного повідомлення позивача про проведення перевірки до початку її проведення, а тому твердження позивача є необґрунтованими та такими що не заслуговують уваги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), АДРЕСА_1

Відповідач:

Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (), вул.Незалежності, 20, м.Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.

Рішення складене в повному обсязі 03 грудня 2018 р.