Справа № 161/16189/16-а
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1083/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Кухтея Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2017 року, прийняту суддею Подзіровим А.О. у місті Луцьку у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області, заступника начальника Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області Аверчук Тетяни Леонтіївни про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області (надалі - УСЗН Луцької РДА, відповідач), заступника начальника Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області Аверчук Т.Л. про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити 4730 грн. щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з позицією відповідача про відсутність підстав для виплати щорічної разової грошової допомоги позивачу, оскільки останній за отриманням такої допомоги не звертався у встановлений строк передбачений частиною четвертою статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». При цьому встановив, що позивачу взагалі не було проведено виплату такої допомоги.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017 року постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд залишаючи без змін рішення суду першої інстанції виходив з того, що позивачу у 2016 році виплачена щорічна разова грошова допомога до 5 травня у розмірі 920 грн. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Постановою Верховного Суду від 26.06.2018 року ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Верховний Суд виходив з того, що різними інстанціями встановлено протилежні обставини, проте жодна з них не підтверджена доказами (першою інстанцією встановлено, що ОСОБА_1 не отримав допомоги до 5 травня, бо не звертався; апеляційною інстанцією встановлено, що отримав допомогу в розмірі 920 грн. згідно із постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 141). Зобов'язано з'ясувати, чи були відомості в Управлінні СЗН щодо позивача, як учасника бойових дій, який повинен був отримати разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік, чи виплачується така допомога виключно на підставі звернення особи про її виплату, а також, чи може бути позбавлена особа права на отримання спірної виплати, якщо вона не звернулася до відповідного органу щодо її виплати.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що постанова суду ухвалена із порушенням норм матеріального.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в якій зазначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Також цим законом передбачено заборону щодо обмеження прав і пільг ветеранів війни, до яких відносяться і учасники бойових дій.

Просить скасувати постанову суду та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

УСЗН Луцької РДА подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня врегульована постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» та становить 920 грн. Виплата проводиться на підставі сформованих списків. Особи, які не отримали такої, мають право звернутись за нею до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня не отримав та до 30 вересня 2016 року не звертався із заявою до УСЗН Луцької РДА про отримання такої. Звернення щодо виплати йому одноразової грошової допомоги до 5 травня було подано лише 07.11.2016 року. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 16.02.2016 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

ОСОБА_1 не було проведено виплату щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 05 травня 2016 року, оскільки до 30 вересня 2016 року він не звертався із заявою про виплату такої допомоги.

Позивач звернувся до УСЗН Луцької РДА із письмовою заявою щодо перерахунку та виплати йому недоплаченої суми разової грошової допомоги до 5 травня лише 07.11.2016 року.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п'ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (надалі - Закон № 3551-XII) щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17-1 Закону № 3551-XII передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 05 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (надалі - Закон № 79-VІІІ), який набув чинності 01 січня 2015 року, розділ VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» якою визначено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 05 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - постанова КМУ № 141) здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920,00 грн.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №1-11/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Європейський суд з прав людини у справі «Валентина Ніканорівна Великода проти України» висловив правову позицію, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Суд зауважив, що першою і найважливішою вимогою статті 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначив, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Із набуттям чинності Закону № 79-VІІІ (з 01 січня 2015 року) Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, встановленого статтею 12 Закону № 3551-ХІІ.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що при нарахуванні та виплаті щорічної одноразової допомоги до 05 травня у 2016 році відповідач повинен керуватися постановою КМУ № 141.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 348/1993/16-а.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, а тому має право на отримання щорічної одноразової допомоги до 05 травня у розмірі, встановленому постановою КМУ № 141, зокрема, в сумі 920 грн.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що законодавство не передбачає заборони виплати такої допомоги особі, яка її не отримала, а звернення до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги передбачене для вирішення спорів у позасудовому порядку та є правом особи.

Ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Шестимісячний строк звернення до адміністративного в даному випадку відраховується з 30.09.2016 року, з часу, до якого позивач мав право звернутися до УСЗН Луцької РДА із письмовою заявою про виплату допомоги, а позов поданий 02.12.2016 року, тобто в межах строку звернення до адміністративного суду.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги являються частково суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги до 5 травня відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» в розмірі 920 (дев'ятсот двадцять) грн.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу до 5 травня відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» в розмірі 920 (дев'ятсот двадцять) грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Р. В. Кухтей
Повний текст судового рішення виготовлено 03.12.2018 року.