Справа № 813/3090/18
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 813/3090/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Колодій О.Р.,

за участю:

відповідач за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1,

представника відповідача за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за первісним позовом Головного управління ДФС у м. Києві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів з рахунків та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Головне управління ДФС у м. Києві звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вул. Шептицького, 16, с. Конопниця, Пустомитівський район, Львівська область, 81111) про стягнення коштів з рахунків у розмірі 409168,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що у відповідача існує податковий борг внаслідок несплати податкових зобовязань з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 409168,83 грн., який виник на підставі податкових повідомлень - рішень. Оскільки заборгованість відповідачем добровільно не погашається, просить стягнути таку у судовому порядку.

Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання від 13.11.2018 вх. № 36176 про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач за первісним позовом подала відзив на позовну заяву від 10.08.2018 (25262), в якому зазначає, що згідно з інформації Єдиного державного реєстру, надання в оренду й експлуатацій власного чи орендованого нерухомого майна є основним видом діяльності відповідача, а отже, відповідно до ст. 297 ПКУ відповідач має бути в будь-якому випадку звільнена ви обов'язку сплачувати земельний податок. Крім цього відповідно до Договорів купівлі-продажу нерухомого майна, укладених 27.05.2013, об'єкти нерухомого майна - нежилі приміщення з № 1 по № 50 (групи приміщень № 98), з № 1 по № 11 (групи приміщень № 99) (в літері А1) загальною площею 1070,70 (одна тисяча сімдесят цілих та сімдесят сотих) кв.м, які розташовані в місті Києві по проспекту Леся Курбаса, 1 будинок 1а (один а), а також з № 1 по № 36 (групи приміщень № 98а), з № 1 по № 9 (групи риміщень № 100) (в літ. А1), загальною площею 970,90 (дев'яносто сімдесят цілих та дев'яносто сотих) кв. м, які розташовані в місті Києві по проспекту Леся Курбаса, будинок 1а (один а) були відчужені нею, а отже, з моменту державної реєстрації права власності покупця на об'єкт нерухомого майна за договором до нього перейшли всі обов'язки зі сплати податків у зв'язку з перебуванням у власності нерухомого майна. Листом від 26.08.2015 відповідач повідомила податковий орган про відчуження об'єкта нерухомого майна. Податкові органи були зобов'язані врахувати значену інформацію, однак проігнорували повідомлення про продаж. Враховуючи наведене в позивача були відсутні підстави для прийняття податкових повідомлень-рішень і як наслідок звернення до суду з позовом.

Відповідач та представник відповідача за первісним позовм у судовому засіданні проти позову заперечили із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

10.08.2018 до суду надійшов зустрічний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.04.2016 № 74-1305 та від 28.04.2017 № 2.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач за зустрічним позовом зареєстрована як фізична особа-підприємець станом на 10.08.2018 за даними Реєстру платників єдиного податку з 01.01.2012 постійно перебуває на спрощеній системі оподаткування. Основний вид діяльності за КВЕД - Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Звертає, що, у разі використання нерухомого майна для провадження господарської діяльності(здавання в оренду) фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування - земельний податок не сплачується. Єдиною умовою для звільнення від сплати земельного податку за ПКУ є використання майна в господарській діяльності. Як видно з інформації Єдиного державного реєстру надання в оренду й експлуатацію власної чи орендованого нерухомого майна є основним видом діяльності Позивача за зустрічна позовом. А отже, відповідно до ст. 297 ПКУ Позивач за зустрічним позовом має бути в будь - якому випадку звільнена від обов'язку сплачувати земельний податок. Крім того, відповідно до договорів купівлі-продажу нерухомого майна, укладених 27.05.2013, об'єкти нерухомого майна - нежилі приміщення з № 1 по № 50 (групи приміщень № 98), з № 1 по № 11 (групи приміщень № 99) (в літері А1) загальною площею 1070,70 (одна тисяча сімдесят цілих та сімдесят сотих) кв.м, які розташовані в місті Києві по проспекту Леся Курбаса, 1 будинок 1а (один а), а також з № 1 по № 36 (групи приміщень № 98а), з № 1 по № 9 (групи риміщень № 100) (в літ. А1), загальною площею 970,90 (дев'яносто сімдесят цілих та дев'яносто сотих) кв. м, які розташовані в місті Києві по проспекту Леся Курбаса, будинок 1а (один а), - були відчужені ОСОБА_1 а отже, з моменту державної реєстрації права власності покупця на об'єкт нерухомого майна за договором до нього перейшли всі обов'язки зі сплати податків у зв'язку з перебуванням у власності нерухомого майна.

Представник відповідача за зустрічним позовом у судове засідання не з'явився, відзив на зустрічну позовну заяву не подав.

Неподання відповідачем строк встановлений судом відзиву на позов судом розцінюється у відповідності до вимог ч. 4 ст. 159 КАС України, а справа вирішується у порядку ч. 6 ст. 162 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 28.04.2016 № 74-1305, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 325997,07 грн та ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 28.04.2017 № 2, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 92148,5 грн.

Позивач - ГУ ДФС у м. Києві звернулося до суду з позовом про стягнення суми податкового зобовязання за винесеними податковими повідомленнями-рішеннями. Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, відповідач звернулася до суду з зустрічною вимогою про визнання їх протиправним та скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобовязані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу вбачається, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 41.1, 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Згідно з ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

Особливості справляння податку суб'єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Відповідно до ст. 270 Податкового кодексу об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно з п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.05.2013 укладеного між ОСОБА_1В (продавець) та ТОВ "РІТ-УКРАЇНА" (покупець), продавець передає у власність, а покупець приймає у власність об'єкт нерухомого майна - нежилі приміщення з № 1 по № 36 (групи приміщень № 98а), з № 1 по № 9 (групи риміщень № 100) (в літ. А1), загальною площею 970,90 (дев'яносто сімдесят цілих та дев'яносто сотих) кв. м, які розташовані в місті Києві по проспекту Леся Курбаса, будинок 1а (один а). Державну реєстрацію права власності на це майно засвідчено реєстраційним номером 1334.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.05.2013 укладеного між ОСОБА_1В (продавець) та ТОВ "РІТ-УКРАЇНА" (покупець), продавець передає у власність, а покупець приймає у власність об'єкт нерухомого майна - нежилі приміщення з № 1 по № 50 (групи приміщень № 98), з № 1 по № 11 (групи приміщень № 99) (в літері А1) загальною площею 1070,70 (одна тисяча сімдесят цілих та сімдесят сотих) кв.м, які розташовані в місті Києві по проспекту Леся Курбаса, 1 будинок 1а (один а), які розташовані в місті Києві по проспекту Леся Курбаса, будинок 1а (один а). Державну реєстрацію права власності на це майно засвідчено реєстраційним номером 1337.

З наведених договорів купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна вбачається, що до покупців перейшло право власності на зазначені в договорах об'єкти нерухомого майна, які раніше належали позивачу. Вказані обставини щодо кожного договору підтверджені відповідним реєстраційним номером про вчинення нотаріусом державної реєстрації права власності на це нерухоме майно.

Отже, з моменту державної реєстрації права власності покупця на об'єкт нерухомого майна за договором до нього перейшли всі обов'язки зі сплати податків у зв'язку з перебуванням у власності нерухомого майна.

Таким чином, враховуючи на те, що позивач відчужила 27.05.2013 об'єкт нерухомого майна - нежилі приміщення, які розташовані в місті Києві по проспекту Леся Курбаса, будинок 1а (один а), у позивача відсутні правові підстави для сплати зобов'язання за винесеним податковим повідомленням-рішенням ід 28.04.2017 № 2 та від 28.04.2016 № 74-1305.

ОСОБА_1 24.10.2018 звернулась до Головного управління ДФС у м. Києві із заявою щодо проведення звірки по платі за землю.

Головне управління ДФС у м. Києві листом від 09.11.2018 № 71079/Ф/26-15-13-05-19 повідомило позивача, що податкові повідомлення рішення від 10.04.2018 № 52459-1305-2657, від 28.04.2017 № 2 та від 28.04.2016 № 74-1305 вважаються відкликаним. Станом на 08.11.2018 заборгованість з плати за землю з фізичних осіб по місту Києву відсутня.

Згідно п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо:розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 статтею 60 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги (пункт 60.3 статті 60 Податкового кодексу України).

Суд звертає увагу, що лист Головного управління ДФС у м. Києві від 09.11.2018 № 71079/Ф/26-15-13-05-19, яким позивача повідомлено про відкликання оскаржених рішень, не є рішенням про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення та не тягне жодних правових наслідків.

В межах розгляду даної справи відповідачем не надано доказів на підтвердження прийняття рішення про скасування податкових повідомлень-рішень від 28.04.2017 № 2 та від 28.04.2016 № 74-1305 відповідно до вимог статті 60 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим такі рішення не вважаються відкликаними.

З огляду на викладене, враховуючи, що судом встановлено протиправність винесення оскаржених податкових повідомлень-рішень, відсутність належних і допустимих доказів відкликання таких, з метою повного захисту порушених прав та інтересів позивача, суд дійшов висновку про задоволенням позову та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.04.2016 № 74-1305 та від 28.04.2017 № 2.

Згідно з абз. 4 п. 56.18 с.т 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Враховуючи наведені норми Податкового кодексу України та визнання протиправним та скасування судом податкових повідомлень-рішеннь від 28.04.2016 № 74-1305 та від 28.04.2017 № 2, суд дійшов висновку, що грошове зобов'язання визначене вказаними податковим повідомленням-рішенням не набуло статусу податкового боргу (узгодженого грошового зобов'язання), а тому у задоволенні позовних вимог про його стягнення слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про стягнення з Головного управління ДФС у м. Києві витрат на правничу допомогу суд враховує таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд України у постанові від 01.10.2002 № 36/63 визначив умови, за яких стороні сплачуться судові витрати за участь адвоката при розгляді справи, а саме: кошти сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались; їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

09.08.2018 між позивачем та адвокатським обєднанням Бачинський та партнери укладено договір про надання правової допомоги, яким визначено оплату послуг.

Відповідно до акту надання послуг від 21.11.2018 № 21/11 до договору від 09.08.2018 про надання правової допомоги, вартість наданих клієнту послуг становить 10000,00 грн.

Згідно квитанцій від 10.08.2018 позивачем 10.08.2018 здійснено оплату наданих послуг за договором надання правової допомоги від 09.08.2018 у сумі 5000,00 грн та 18.10.2018 здійснено оплату наданих послуг за договором надання правової допомоги від 09.08.2018 у сумі 5000,00 грн.

Однак, згідно опису наданих адвокатом послуг правової допомоги у справі № 813/3090/18, зокрема 08.08.2018 надано правову допомогу (зустріч з клєнтом - 1 год., правовий аналіз ситуації - 1 год., аналіз судової практики - 2 год., узгодження правової позиції з клієнтом 0,5 грн).

Оскільки договір про надання правової допомоги укладено саме 09.08.2018, суд вважає, що відсутні підстави для повернення витрат на правову допомогу адвоката згідно цього договору в частині послуг наданих 08.08.2018.

Відтак, суд дійшов висновку, щодо відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати на правничу допомогу частково, в розмірі 7632 грн.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. У задоволенні позову Головного управління ДФС у м. Києві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів з рахунків - відмовити.

2. Зустрічний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

3. Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.04.2016 № 74-1305, винесене державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві та від 28.04.2017 № 2, винесене Головним управлінням ДФС у м. Києві.

4. Судовий збір в розмірі 4091 грн 70 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 7632 грн присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.11.2018.

Суддя Костецький Н.В.