Справа № 428/11293/18
Суддя: Кордюкова Ж. І.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/428/281/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

розглянувши в приміщенні Сєвєродонецького міського суду Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Луганській області, поліцейського роти №4 Управління патрульної поліції в Луганській області Борисевича Сергія Васильовича про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Луганській області, поліцейського роти №4 Управління патрульної поліції в Луганській області Борисевича Сергія Васильовича про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що згідно з постановою від 13.08.2018 року серії ВР №303910 його було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. У вказаній постанові зазначено, що 13.08.2018 року о 19-40 год. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом у м. Сєвєродонецьк, просп. Хіміків, перевозив пасажира без застебнутого мотошолому на мопеді іноземному YAMAHA JOG V-49 см-3, чим порушив п. 2.3.г Правил дорожнього руху України, при перевірці було виявлено, що він не має відповідної категорії для керування вказаним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху України. Він не згодний з цією постановою, оскільки винесена з порушенням норм права. Вважає, що мопед не є механічним транспортним засобом та може використовуватися без водійського посвідчення. Оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, та до неї не додано інших доказів. Виявлення відповідачем факту вчинення адміністративного правопорушення шляхом безпосереднього спостереження (візуально) є суб'єктивним сприйняттям посадовою особою певних обставин і не може вважатися належним доказом. Вважає, що його дії не містять ознак скоєння адміністративного правопорушення, тому відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності. Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №303910 від 13.08.2018 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, підтвердив доводи викладені в позовній заяві, просив її задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Луганській області у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, день і час судового засідання. Своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Відповідач поліцейський роти №4 Управління патрульної поліції в Луганській області Борисевич С.В. у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

13.08.2018 року відповідачем по просп. Хіміків в м. Сєвєродонецьк Луганської області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №303910, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 510 грн.

Позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він в м. Сєвєродонецьк Луганської області по просп. Хіміків, 13.08.2018 року о 19-40 год. керуючи транспортним засобом, перевозив пасажира без застебнутого мотошолому на мопеді іноземному YAMAHA JOG V-49 см-3, чим порушив п. 2.3.г Правил дорожнього руху України, та при перевірці було виявлено, що він не має відповідної категорії для керування вказаним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху України.

Суд вважає можливим поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду, оскільки зазначений строк був пропущений позивачем через оскарження постанови безпосередньо до Управління патрульної поліції в Луганській області, що підтверджується копією листа останнього від 29.08.2018 року №Г-857/41/36/02-2018, який був отриманий 01.09.2018 року ОСОБА_1 До суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся 10.09.2018 року. Наведені обставини, на думку суду, свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду і дають суду підстави поновити пропущений строк.

Згідно з копією тимчасового реєстраційного талону серії ДАР №238019, виданого 15.09.2012 року ВРЕР м. Рубіжне, транспортний засіб марки Мопед, модель іноземний, тип мопед скутер (моторолерний), 2007 року випуску, об'єм двигуна 49 куб.см, реєстраційний номер НОМЕР_3, належить ОСОБА_1.

Відповідно до копії посвідчення водія серії НОМЕР_2, виданого 17.10.2018 року ТСЦ 4444, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має категорії А1, А, В1, В, С1, С.

Справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП, а також відповідає змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395.

Згідно з ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.3. (г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, відповідачем поліцейським роти №4 Управління патрульної поліції в Луганській області Борисевичем С.В. не наданий відеозапис вищевказаного правопорушення. Вказаний факт підтверджується рапортом начальника сектору СЗТ управління патрульної поліції в Луганській області Кмешінського В.М., в якому зазначено, що відеозапис не зберігся.

Суд вважає зазначити, що факт вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, відповідачем не доведено, оскільки відеозапис правопорушення ним не наданий, жодні свідки правопорушення для допиту не заявлені, хоча суд витребовував вищенаведені матеріали від відповідача.

За таких обставин з урахуванням приписів ст. 286 КАС України суд вважає можливим скасувати постанову серії ВР №303910 від 13.08.2018 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, та із урахуванням ч. 2 ст. 9, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача закрити справу про адміністративне правопорушення в цій частині.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП суд відзначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.1. (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

В силу вимог викладених у ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

При цьому, враховуючи положення ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Твердження позивача ОСОБА_1 про те, що мопед, яким він керував не відноситься до механічних транспортних засобів, а є двоколісним транспортним засобом, який має двигун з робочим об'ємом 49 куб.см, а тому і право на його керування отримувати в окремому порядку не потрібно, є хибним та спростовується наступним.

З огляду на зміст складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, його суб'єктом може бути тільки така фізична осудна особа, яка керувала транспортним засобом без наявності у неї права на керування таким транспортним засобом, якщо отримання такого права передбачено чинним законодавством України.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух», яка встановлює умови допуску фізичних осіб до керування транспортними засобами передбачено, що кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Водночас, право на керування мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, A) може бути надано особам, які досягли 16-річного віку. Підтверджується отримане право громадина посвідченням водія, порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, положеннями пункту 2 та 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340 передбачено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії. Транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на відповідні категорії. При цьому мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об'ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт відносяться до категорії А1.

Аналогічні положення закріплено і у положеннях пункту 2.13. розділу ІІ Правил дорожнього руху України.

Позивач у позовній заяві зазначає, що 13.08.2018 року він керував мопедом з робочим об'ємом двигуна 49,9 кубічних сантиметрів, а отже, відповідач обґрунтовано і правильно при винесенні постанови виходив із того, що по суті, позивач керував транспортним засобом категорії А1, при цьому без посвідчення водія на право керування таким транспортним засобом, внаслідок відсутності права керування таким транспортним засобом взагалі.

На думку суду, позивач помилився у тому, що він має право керування мопедом без наявності посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії А1, оскільки безпідставно не взяв до уваги вказані вище національні нормативно-правові положення, а також не врахував того, що в силу положень Закону України від 24.09.2008 року №586-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» були внесені зміни до Закону України «Про дорожній рух», та починаючи з 01.01.2010 року в Україні була запроваджена не тільки реєстрація мопедів і скутерів, а й визначено нові умови допуску громадян до керування транспортними засобами цієї категорії, у тому числі отримання права керування такими транспортними засобами з отриманням посвідчення відповідного зразка.

Саме тому, суд не може погодитись із аргументами позивача, що він має право керування транспортними засобами категорії А1, до яких відносяться мопеди, з робочим об'ємом двигуна до 50 кубічних сантиметрів, без отримання такого права у встановленому законом порядку та без посвідчення водія на право керування такими транспортними засобами в Україні.

Виходячи з аналізу пункту 2.1. Правил дорожнього руху, який слід розуміти як такий, що охоплює обов'язок водія механічного транспортного засобу не тільки формально мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а й обов'язок мати таке право в принципі, оскільки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії видається лише особам, які отримали право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Положеннями Законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух» визначення терміну механічний транспортний засіб не надається, але надається у пункті 1.10. Правил дорожнього руху України.

Зокрема, під механічним транспортним засобом розуміється транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Буквальне тлумачення наведеного визначення, звичайно не дає прямої і виключної відповіді на те, які транспортні засоби відносяться до механічних, а які ні. Тим більше друге речення не містить таких слів як «виключно» або «тільки», тому сказати, що цей термін застосовується виключно або тільки щодо тракторів, самохідних машин і механізмів, а також тролейбусів та транспортних засобів з електродвигуном потужністю понад 3 кВт не можна.

Отже, слід застосовувати визначення Правилами дорожнього руху України термінів транспортний засіб та мопед, під якими розуміється «пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів» та «двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об'ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт», відповідно.

Зважаючи на викладене, суд не має сумнівів у тому, що мопед марки «Мопед», модель «Іноземний», з робочим об'ємом двигуна 49 куб.см, вважається згідно Правил дорожнього руху України саме механічним транспортним засобом.

Таким чином, положення пункту 2.1. Правил дорожнього руху України, повною мірою застосовуються і до ОСОБА_1, який керував транспортним засобом марки «Мопед», модель «Іноземний», реєстраційний номер НОМЕР_3.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі в частині про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки останній вчинив вказане правопорушення та його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за його вчинення, відповідно до вимог чинного законодавства, уповноваженою на те службовою особою.

Також суд враховує, що позивач ОСОБА_1 оскаржує постанову про накладання адміністративного стягнення по справі в частині про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, та разом з тим, 17.10.2018 року він отримав посвідчення водія на право керування мопедом, що, на думку суду, є визнанням позивачем правомірності дій відповідача.

Відповідно до ст. 139 КАС України з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 14, 72-77, 229, 241- 247, 250, 255, 286, 293, 295, 297, Перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №303910 від 13.08.2018 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого 5 ст. 121 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закрити справу про адміністративне правопорушення в цій частині.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в Першому апеляційному адміністративному суді через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Луганській області, місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, б. 8.

Відповідач: поліцейський роти №4 Управління патрульної поліції в Луганській області Борисевич Сергій Васильович, місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, б. 8.

Суддя Ж. І. Кордюкова