Справа № 808/653/16
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 листопада 2018 року

Київ

справа №808/653/16

адміністративне провадження №К/9901/5984/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В. М., Шарапи В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року (головуючий суддя - Стрельнікова Н.В..)

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року (головуючий суддя - Юрко І.В., судді - Гімон М.М., Чумак С.Ю.)

у справі № 808/653/16

за позовом ОСОБА_2

до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Запорізької області,

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

Короткий зміст позовних вимог.

1. В лютому 2016 року ОСОБА_2 (далі - позивач, скаржник) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України (далі - відповідач 1), Апеляційного суду Запорізької області (далі - відповідач 2), в якому просила:

1.1. - визнати протиправною відмову відповідача 1 щодо не нарахування та невиплати позивачеві вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку в розмірі заробітної плати за останньою посадою за кожен відпрацьований рік;

1.2. - зобов'язати відповідача 1 нарахувати та виплатити позивачу вихідну допомогу у зв'язку з виходом у відставку в розмірі місячної заробітної плати на посаді судді Апеляційного суду Запорізької області за кожен відпрацьований нею рік, а саме - за 27 років.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.

2. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

3. Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що приписами статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 (в редакції до 01.04.2014) визначено, що для набуття права на отримання вихідної допомоги передбачено наявність у суддів як стажу для виходу у відставку, так і безпосередню реалізацію цього права, а тому доводи позивача, про те, що вказане право вона набула одночасно з набуттям права на відставку, є безпідставними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).

4. 16 вересня 2016 року судом касаційної інстанції отримано касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року.

5. В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

6. В обґрунтування поданої касаційної скарги ОСОБА_2 вказує на те, що оскільки право на відставку, а відповідно, і на отриманні вихідної допомоги набуто нею до набрання чинності Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», то цим законодавчим актом не може бути обмежено права, зокрема, щодо належного матеріального та соціального захисту, що не було враховано в рішеннях судів попередніх інстанцій.

7. Відповідачами відзивів та заперечень на зазначену касаційну скаргу не подано, що не перешкоджає її розгляду по суті.

8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 вересня 2016 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.

9. Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 призначено до касаційного розгляду в попередньому судовому засіданні.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

10. ОСОБА_2 з 17.07.1992 року працювала на посаді судді Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області, з 29.04.1993 року - на посаді судді Енергодарського міського суду Запорізької області, а з 13.08.2002 року - на посаді судді апеляційного суду Запорізької області.

11. В липні 2015 року позивачем - суддею Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_2 за наявності необхідного стажу роботи на посаді судді, до Вищої ради юстиції було подано заяву про звільнення з посади судді у відставку.

12. Постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року № 788-VІІ ОСОБА_2 була звільнена з посади судді Апеляційного суду Запорізької області у відставку відповідно до п. 9 ст. 126 Конституції України.

13. Згідно до вищезазначеної постанови Верховної Ради України, наказом в.о.голови Апеляційного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року № 151/к позивача було відраховано зі штату суду з 27 листопада 2015 року, про що здійснено запис в трудовій книжці. Стаж роботи склав 27 років 11 місяців 14 днів.

14. 29.12.2015 року позивач звернулась до Державної судової адміністрації України з проханням здійснити нарахування та виплатити їй передбачену ч.1 ст.136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

15. Державна судова адміністрація України листом за № ЛЗ-16-21/16 від 12.01.2016 року відмовила позивачу в такій виплаті у зв'язку із тим, що на момент звільнення позивача у відставку ст.136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виключена, тому підстави для нарахування та виплати вихідної допомоги відсутні

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ.

16. Частина 2 статті 19 Конституції України, в редакції на час прийняття Верховною Радою України постанови №788-VIII: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Частина 1 статті 58 Конституції України в редакції на час прийняття Верховною Радою України постанови № 788-VIII: закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

18. Пункт 9 частини 5 статті 126 Конституції України в редакції на час прийняття Верховною Радою України постанови № 788-VIII: суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив у разі подання суддею заяви про відставку або звільнення з посади за власним бажанням.

19. Частина 1 статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), в редакції на час прийняття Верховною Радою України постанови № 788-VIII: суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

20. Частини 3,4 статті 120 Закону №2453-VI, в редакції на час прийняття Верховною Радою України постанови № 788-VIII: заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. Суддя здійснює свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

21. Частини 2,3 статті 122 Закону №2453-VI, в редакції на час прийняття Верховною Радою України постанови № 788-VIII: питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок. Повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді.

22. Частина 1 ст. 136 Закону №2453-VI, в редакції до 01.04.2014: судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

23. Підпункт 1 пункт 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII (далі - Закон № 1166-VII): у Законі України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529 із наступними змінами): статтю 136 виключити.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

24. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

25. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

26. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

27. Аналіз вищенаведеної норми Конституції України, із застосуванням Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, дає розуміння про дію нормативно - правового акта в часі як момент початку набрання цим актом чинності та припинення - як момент втрати ним чинності. Тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

28. Тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно - правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення скаржника з посади судді.

29. Крім того, Суд зауважує, що ОСОБА_2 звільнено з посади судді 12 листопада 2015 року, тобто у той час, коли право на вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, передбачене статтею 136 Закону №2453-VI не існувало, оскільки дана норма виключена положенням Закону № 1166-VII, а норма Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIІІ, положеннями якої передбачено виплата вихідної допомоги суддям, які вийшли у відставку у розмірі 3 місячних заробітних плат за останньою посадою, ще не набрала чинності.

30. Щодо доводів скаржника про віднесення Конституційним Судом України (рішення від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013) вихідної допомоги до конституційних гарантій незалежності суддів та її неспіврозмірність з такими конституційними гарантіями незалежності суддів як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, Суд зазначає наступне. Дані доводи є необґрунтованими та спростовуються приписами абзацу 6 п. 3.2 того ж таки Рішення Конституційного Суду України, згідно з якими, Конституційний Суд України зазначив, що "&lа;за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю&?і;".

31. З огляду на викладене, Суд вважає, що рішенням судів першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано відмовлено в задоволенні вимог скаржника. Позаяк підстави для виплати вихідної допомоги скаржнику, станом на дату її виходу у відставку - 12 листопада 2015 року, що є датою прийняття Верховною Радою України постанови № 788-VIII відсутні.

32. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

33. Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

34. Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає викладені в касаційній скарзі доводи ОСОБА_2 безпідставними та правомірно спростованими судами першої та апеляційної інстанцій, а висновки, зазначені в їх рішеннях - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

35. Керуючись статтями 341, 343, п.1ч.1.ст.349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

36. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

37. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року - залишити без змін.

38. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

В.М. Шарапа