Справа № 813/1258/18
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/17/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Гавриляка Р. А.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року (рішення ухвалено у м. Львові судом у складі головуючого судді Карп'як О. О., повний текст рішення виготовлений 26 липня 2018 року) у справі № 813/1258/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивач остаточно просив визнати протиправними та скасувати :

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 05.04.2018 про сплату грошового зобов'язання у сумі 54878,76 грн - збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування;

податкове повідомлення-рішення № від 05.04.2018 про сплату грошового зобов'язання в сумі 3694,14 грн - збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір;

податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2017 про сплату штрафу в сумі 170 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року позивачу в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням усіх обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд першої інстанції не врахував, що відповідно до п.8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі ПК України) прощений (анульований) борг по кредитним договорах в іноземній валюті не є додатковим благом в розумінні пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, а тому і не включається до об'єкта оподаткування по податку на доходи фізичних осіб, а також і по сплаті військового збору. Отже, зміна редакції ст. 164 ПК України, що почала діяти з 01.01.2015, та доповнення до підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» п. 8 згідно з Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань», який набрав чинності з 07.05.2015, призвели до значного пом'якшення фінансової відповідальності фізичної особи-платника податків. З огляду на вказане, податкові повідомлення-рішення відповідача № та № від 05.04.2018, якими збільшено суми грошових зобов'язань за платежем податок на доходи фізичних осіб та за платежем військовий збір є протиправними.

Також апелянт вважає помилковими висновки суду щодо несвоєчасності подання позивачем декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, оскільки така декларація з підстав, визначених п.8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення», подаватися не повинна. Тому податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2017 про сплату штрафу в сумі 170 грн. також є протиправним.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На апеляційну скаргу Головне управління ДФС у Львівській області подало відзив, в якому просило рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта та його представника, які апеляційну скаргу підтримали, представника відповідача, який просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про правомірність прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень відповідача № та № від 05.04.2018 та № від 14.12.2017.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.04.2015 між позивачем, ОСОБА_1 (позичальник) та ПАТ «Креді Агріколь Банк» укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 (про прощення богу) до Кредитного договору № 10/08-ф від 05.03.2008. Відповідно до п. 1 даного договору, сторони домовились, що враховуючи погашення позичальником заборгованості за кредитним договором в розмірі 16666,67 доларів США у період з 26.03.2015 до 01.04.2015 (включно), ОСОБА_1, у відповідності до ст.605 Цивільного кодексу України, припиняє зобов'язання позичальника щодо погашення заборгованості за Кредитним договором у розмірі 12784,20 доларів США, шляхом прощення боргу позичальнику. З цього моменту кредитний договір вважається припиненим і Сторони не вважаються пов'язаними будь-якими зобов'язаннями.

Відповідно до п. 2 вказаного вище Договору з підписанням Угоди позичальник вважається належним чином повідомленим про прощення йому зобов'язань по кредиту з моменту виникнення таких обставин згідно умов Кредитного договору. При прощенні боргу у позичальника відповідно до вимог Податкового кодексу України виникає оподатковуваний дохід та позичальник зобов'язаний подати до податкового органу декларацію, сплатити податки та збори з такого доходу в порядку та у розмірах, встановлених чинним законодавством України.

04.10.2016 позивачем подано до Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, в якій відображено у рядку «інші доходи» 102184,11; сума податку, що підлягає сплаті з такого доходу по податку на доходи фізичних осіб 15327,62 грн, військовий збір в сумі 1532,76 грн та відповідно такі податкові зобов'язання відображені в розділі IV такої декларації.

На підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82 ПК України та наказу ГУ ДФС у Львівській області № 5122 від 31.10.2017 податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт перевірки від 20.11.2017 №2044/13-01-13-10/НОМЕР_4.

Згідно з актом від 20.11.2017, перевіркою встановлено порушення позивачем:

абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 ПК України в частині заниження податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік на загальну суму 44024,81 грн.;

п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України в частині несвоєчасного подання декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік;

пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, пп.168.1.1, п.168.1.2, п.168.1 ст.168 Закону України «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» в частині заниження військового збору за 2015 рік на загальну суму 2964,35 грн.

На підставі акта перевірки Головне управління ДФС у Львівській області прийняло податкові повідомлення рішення форми «Р» від 14.12.2017:

№ , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 3705,44 грн, в тому числі за податковими зобов'язаннями збільшено на 2964,35 грн та за штрафними санкціями 741,09 грн;

№ , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 55031,01 грн, в тому числі за податковими зобов'язаннями збільшено на 44024,81 грн, за штрафними санкціями 11006,2 грн;

№ , яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в сумі 170 грн за платежем податок на доходи фізичних осіб.

Не погоджуючись з винесеними рішеннями контролюючого органу, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, за результатами якого, ДФС України прийнято рішення про результати розгляду скарги від 15.03.2018 № 3641/К/99-99-11-02-01-14, яким залишено без змін податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 14.12.2017 № про застосування штрафної санкції в сумі 170 грн та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 14.12.2017 № про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму основного платежу 121,8 грн, штрафної санкції - 30,45 грн, № про збільшення суми грошового зобов'язання по військовому збору на суму основного платежу 9,1 грн, штрафної санкції - 2,2 грн, а в інших частинах зазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

З врахуванням вказаного рішення, Головним управлінням ДФС у Львівській області 05.04.2018 винесено податкові повідомлення-рішення:

№ , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 3694,14 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями збільшено на 2955,25 грн та за штрафними санкціями 738,89 грн;

№ , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 54878,76 грн, в тому числі за податковими зобов'язаннями збільшено на 43903,01 грн, за штрафними санкціями 10975,75 грн.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань» №321-VIII від 09 квітня 2015 року, положення якого набрали чинності 07 травня 2015 року, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Згідно з актом перевірки від 20.11.2017 та Доповнення до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (а.с. 64-65), поданого ОСОБА_1, анульована (прощена) по Кредитному договору № 10/08-ф від 05.03.2008 сума боргу складає 12784,20 доларів США (еквівалент на дату анулюванню боргу - 299807,17 грн).

Сума боргу 12784,20 доларів США була прощена позивачу відповідно до Договору про внесення змін та доповнень № 1 (про прощення боргу) до Кредитного договору № 10/08-ф від 05.03.2008.

Як видно з вказаного вище договору, прощена сума 12784,20 доларів США є основною сумою заборгованості за кредитом, а тому дана сума відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України вважається додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2015 рік.

При цьому, апеляційний суд вважає обґрунтованим відхилення судом першої інстанції доводів позивача про поширення на анульовану банком суму положень пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, оскільки відносно заборгованості по Кредитному договору № 10/08-ф від 05.03.2008 відсутні відповідні умови (зміна валюти зобов'язання за кредитом з іноземної валюти у гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої), за яких застосовуються вказані положення законодавства.

Враховуючи наведене, податкові повідомлення-рішення відповідача № та № від 05.04.2018, якими ОСОБА_1 збільшено суми грошових зобов'язань за платежем податок на доходи фізичних осіб та за платежем військовий збір є правомірними, а тому не можуть бути скасовані.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 804/4182/17.

Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 14.12.2017 № про застосування штрафної санкції в сумі 170 грн, то апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 49.18.4 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пункту 179.1 ПК України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 подав до Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік лише 04.10.2016.

За таких обставин, висновки податкового органу про несвоєчасне подання позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 року є обґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення від 14.12.2017 № - правомірним.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року у справі № 813/1258/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлений 30.11.2018.