Справа № 806/1033/18
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1033/18

Головуючий у 1-й інстанції: Попова Оксана Гнатівна

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

03 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року (суддя Попова О.Г.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру Міністерства Внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на звернення від 05.01.2018,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Регіонального сервісного центру Міністерства Внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на звернення від 05.01.2018.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами, аналогічними позовній заяві.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався із запитом від 05.01.2018 на ім'я директора регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про отримання публічної інформації, відповідно до змісту якого просив надати відповідь на інформацію: "Чи дійсно ОСОБА_3 є Вашим підлеглим та працює під Вашим керівництвом?; Ким працює ОСОБА_3, якщо є Вашим підлеглим та працює під Вашим керівництвом?; Чи є він позаштатним інформатором поліції від Вашим керівництвом?"

Вказаний запит було отримано та зареєстровано у Регіональному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області за вхідним №1зі від 09 січня 2018 року, що підтверджується відповідною відміткою на наявність у матеріалах справи належним чином завіреної копії звернення ОСОБА_2 від 05.01.2018.

Відповідач листом вих. №31-6-зі від 15.01.2018 повідомив позивача, що Регіональним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в межах компетенції розглянуто запит позивача від 05.01.2018 про отримання публічної інформації. Зокрема, повідомлено, що ОСОБА_3 працює в РСЦ МВС в Житомирській області на посаді інженера 1 категорії сектору інформаційної безпеки та довідкового забезпечення Регіонального сервісного центру МВС в Житомирській області. За посадою ОСОБА_3 не є державним службовцем, безпосередньо підпорядкований завідувачу сектору та прямо підпорядкований начальнику РСЦ МВС. Інформацією, чи співпрацює ОСОБА_3 з органами поліції, РСЦ МВС не володіє та відповідно до компетенції не зобовязаний володіти. Також зазначено, запит містить інформацію про вчинення ОСОБА_3 протиправних дій. Оскільки встановлення фактів вчинення правопорушень не належить до компетенції РСЦ МВС, копія Вашого запиту направлена до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації", у разі незгоди з прийнятим рішенням позивач має право оскаржити його до вищого органу або до суду.

Відповідачем, на ім'я начальника Житомирського ПВ ГУНП в Житомирській області направлено лист вих. №31-6-зі від 15.01.2018 відповідно до змісту якого повідомив що на адресу регіонального сервісного центру МВС в Житомирській області 09.01.2018 за вх. № 1зі, надійшов запит ОСОБА_2 щодо надання інформації. Одночасно у вказаному запиті ОСОБА_2 повідомив про вчинення працівником РСЦ МВС протиправних дій. Враховуючи викладене, направляємо копію вказаного запиту для реєстрації, проведення досудового розслідування та прийняття рішення згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства. Про вжиті заходи просимо повідомити заявника.

Відповідь за запит позивача, оформлену листом вих. №31-6-зі від 15.01.2018 було направлено на адресу позивача, зазначену у запиті від 05.01.2018 (с. Биків, Брусилівський район, Житомирська область, 12642) 15 січня 2018 року, що підтверджується наявними у матеріалах належним чином завіреними копіями: журналу реєстрації запитів на публічну інформацію, реєстру поштової кореспонденції та фіскального чеку ЖД ПАТ "Укрпошта" ПН 5 від 15.01.2018.

Разом з тим, вважаючи, що Регіональний сервісний центру Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на його запити та звернення не реагує, перевірки не проводить, правоохоронні органи не сповіщає. Наголошуючи, що за результатами свого запиту (звернення) від 05.01.2018 інформації отримано не було, а відповідач проявляє протиправну бездіяльність у ненаданні інформації, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої виходив з того, що позивачем не доведено наявність протиправних дій або бездіяльності при розгляді клопотання позивача від 05.01.2018, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Зокрема, на думку суду, Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області при розгляді та наданні інформації на запит позивача від 05.01.2018 діяв на підставі, у межах, в порядку, визначеному чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Конституції України проголошено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VІ (далі - Закон №2939-VІ).

Статтею 1 Закону №2939-VІ визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями пункту другого частини першої статті 5 Закону №2939-VІ встановлено, що доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону №2939-VІ інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Відповідно до положень статті 13 Закону №2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання. Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Частиною першою статті 20 Закону №2939-VІ визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Положеннями частини першої статті 22 Закону №2939-VІ встановлено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону №2939-VІ розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відповідно до ст.23 Закону №2939-VІ рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що відповідач листом вих. №31-6-зі від 15.01.2018 повідомив позивача, що Регіональним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в межах компетенції розглянуто запит позивача від 05.01.2018 про отримання публічної інформації.

Зокрема, повідомлено, що ОСОБА_3 працює в РСЦ МВС в Житомирській області на посаді інженера 1 категорії сектору інформаційної безпеки та довідкового забезпечення Регіонального сервісного центру МВС в Житомирській області. За посадою ОСОБА_3 не є державним службовцем, безпосередньо підпорядкований завідувачу сектору та прямо підпорядкований начальнику РСЦ МВС. Інформацією, чи співпрацює ОСОБА_3 з органами поліції, РСЦ МВС не володіє та відповідно до компетенції не зобовязаний володіти. Оскільки встановлення фактів вчинення правопорушень не належить до компетенції РСЦ МВС, копія запиту направлена до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області. Відповідно до ст. 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації", у разі незгоди з прийнятим рішенням позивач має право оскаржити його до вищого органу або до суду.

Відповідачем на ім'я начальника Житомирського ПВ ГУНП в Житомирській області направлено лист вих. №31-6-зі від 15.01.2018 відповідно до змісту якого повідомив що на адресу регіонального сервісного центру МВС в Житомирській області 09.01.2018 за вх. № 1зі, надійшов запит щодо надання інформації. Одночасно у вказаному запиті позивач повідомив про вчинення працівником РСЦ МВС протиправних дій. Враховуючи викладене, направляємо копію запиту для реєстрації, проведення досудового розслідування та прийняття рішення згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства. Про вжиті заходи просимо повідомити заявника. Відповідь за запит, оформлену листом вих. №31-6-зі від 15.01.2018 було направлено на адресу позивача, зазначену у запиті від 05.01.2018 (с. Биків, Брусилівський район, Житомирська область, 12642) 15 січня 2018 року, що підтверджується наявними у матеріалах належним чином завіреними копіями: журналу реєстрації запитів на публічну інформацію, реєстру поштової кореспонденції та фіскального чеку ЖД ПАТ "Укрпошта" ПН 5 від 15.01.2018.

Таким чином, твердження позивача про не розгляд запиту від 05.01.2018 та не надання відповіді за результатами його розгляду не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Отже, до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою надання правового захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду. При цьому, відсутність бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо не розгляду запиту позивача та не надання відповіді із запитуваною інформацію за результатами такого розгляду виключає наявність порушення прав та законних інтересів позивача внаслідок такої бездіяльності.

Таким чином, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини, дають можливість зробити висновок про відсутність бездіяльності відповідача щодо не розгляду запиту від 05.01.2018 та відсутності порушеного права позивача.

Доводи позивача щодо наявності протиправних дій Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області при розгляді запиту від 05.01.2018 є безпідставними. Встановлено, що запит було розглянуто, а позивачу було надіслано відповідь із запитуваною інформацію у повному обсязі, у строк та у порядку, визначеному Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VІ, що підтверджується наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.