Справа № 1540/3528/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 1540/3528/18

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В..

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2018 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 від 27.05.2015 року вп№47569811 про стягнення виконавчого збору в розмірі 107175,58 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору або зменшення розміру судового збору з відстроченням його сплати; позовна заява повернута позивачеві.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Так, апелянт зазначає, що залишаючи позов без руху, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про невідповідність позову вимогам ст. 94 КАС України. Апелянт вказує, що в уточненому позові, який був поданий на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, вона усунула всі недоліки позову, в той час як суд першої інстанції в оскарженій ухвалі переклав з відповідача на апелянта тягар надання належним чином засвідчених копій виконавчого провадження, оригінал якого перебуває саме у відповідача.

Також апелянт вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що позивач не надав докази, які підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги. Такі висновки суду першої інстанції, на думку апелянта, суперечать приписам ст. 77 КАС України.

Вважає апелянт також помилковими доводи суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для звільнення її від сплати судового збору або зменшення розміру судового збору з відстроченням його сплати. Судовий збір в розмірі 1072 грн. є для апелянта великим тягарем, оскільки апелянт є хворою людиною, кошти на лікування збирають її родичі, на все майно апелянта накладений арешт та заборону здійснювати його відчуження, за апелянтом рахується борг більше одного мільйону гривень. Гіпертонічна хвороба, стан після інфаркту, остеохондроз, нервове перенапруження, стрес, унеможливлюють працевлаштування апелянта, внаслідок чого вона не отримує доходу. При цьому апелянт звертає увагу на те, що за приписами Конвенції про захист людини і основоположних свобод (ст. 6), та рішеннями ЄСПЛ (справа Ейрі проти Ірландії) майновий стан сторони не може бути перешкодою для звернення до суду за захистом своїх прав.

Перший Суворовський відділ Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позов без розгляду, суд першої інстанції встановив, що поданий позов містить недоліки, внаслідок чого ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2018 року позов був залишений без руху.

Судом встановлено такі недоліки: не зазначено повне найменування відповідача, поштовий індекс представника, його реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серія паспорта, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; не зазначено докази, що підтверджують викладені в позовній заяві обставини; не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою; відсутність належного обґрунтування, яким чином оскаржувана постанова порушує права, свободи та інтереси позивача; не надано в повному обсязі докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; не надано належним чином засвідчені копії доказів, що приєднуються до позовної заяви; не було вказано та обґрунтовано коли саме позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів; не надано документ про сплату судового збору у сумі 1071,76 грн.

Також ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2018 року було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору або зменшення розміру судового збору з відстроченням у його сплаті.

Перевіряючи усунення позивачем недоліків позову, суд першої інстанції встановив, що на виконання вимог вказаної ухвали позивач 27.08.2018 року надав позов та документи до нього, проте не усунув недоліки, а саме:

- позивач не надав в повному обсязі доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та не зазначив про причини, з яких докази не можуть бути подані разом з поданою позовною заявою; також, позивач не надав доказів, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання цих доказів;

- клопотання про витребування доказів не містить вказівки на обставини, які можуть підтвердити ці докази, підстави з яких випливає, що цей доказ має саме відповідач, заходи, яких позивач вжила для отримання цих доказів самостійно та доказів вжиття таких заходів, або причини неможливості самостійного отримання цих доказів. В позовній заяві, що надійшла на виконання ухвали суду від 18.07.2018 року, позивач зазначав, що до відповідача було надано запит адвоката з проханням надати копії виконавчого провадження, але відповідь не надана в зв'язку з чим відповідно до ст.80 КАСУ є підстави витребувати у відповідача ВП № 47569811 та ВП № 50675719 для дослідження оригіналів у судовому процесі;

- позивач до позовної заяви не надав в повному обсязі належним чином засвідчених копій доказів;

- до позовної заяви позивач не додав документу про сплату судового збору.

Також відмовляючи у повторному клопотанні про звільнення від сплати судового збору або зменшення розміру судового збору за подання позову до 200 гривень та відстрочити його сплату до ухвалення рішення у справі, суд першої інстанції з посиланням на приписи ч. 1 ст. 133 КАС України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», встановив відсутність можливості оцінити майновий стан позивача.

За таких обставин суд першої інстанції встановив, що станом на 28.08.2018 року, тобто у наданий судом п'ятиденний строк, позивач не виконав ухвалу суду про залишення позову без руху.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позову без розгляду, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 КАС України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції. Вимоги до позовної заяви встановлені статтею 160 КАС України, а статтею 161 КАС України встановлений перелік документів які подаються до позовної заяви.

Частиною 4 статті 161 КАС країни встановлений обов'язок позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів)

Не дотриманням цієї вимоги, як встановив суд першої інстанції, є не надання до позовної заяви в повному обсязі доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Така обставина не є підставою для повернення позову, оскільки при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі суд лише перевіряє дотримання вимог в частині надання доказів, але без надання судом оцінки цим доказам, їх повноти та належності, оскільки такі дії вчиняються судом під час розгляду справи по суті спору.

Вимоги суду першої інстанції щодо зазначення причин, з яких докази не можуть бути надані разом з позовною заявою, а також не надання доказів, які підтверджують, що позивач здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання цих доказів, взагалі не є підставою, ані для залишення позову без руху, ані для повернення позову позивачеві, оскільки такі вимоги до позову не передбачені ст. ст. 160, 161 КАС України.

При цьому колегія суддів зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_2 зазначила про докази, які не можуть бути подані нею разом із позовною заявою, та зазначила про наявність таких доказів у відповідача, що відповідає приписам п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Також, підставою для повернення позову, судом зазначено не усунення такого недоліку позовної заяви, як невідповідність вимогам норм КАС України, поданого разом з позовом, клопотання про витребування доказів.

Колегія суддів зазначає про помилковість такого висновку суду першої інстанції, оскільки частина 5 статті 161 КАС України, зазначає про можливість подання у разі необхідності до позовної заяви клопотань та заяв, але невідповідність цих клопотань та заяв вимогам КАС України, зокрема вимогам, які пред'являються до заяви про витребування доказів, може бути підставою для залишення без задоволення такого клопотання, а не підставою для залишення позову без руху та повернення позову.

Залишаючи позов без руху та зазначаючи про надання доказів - копій документів які не засвідчені у порядку встановленому статтею 94 КАС України, суд першої інстанції всупереч вимог ч. 2 ст. 167 КАС України в повному обсязі не зазначив спосіб усунення недоліків позовної заяви, оскільки не роз'яснив позивачеві, які саме копії документів доданих до позову мають бути засвідчені позивачем.

За таких обставин, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції формальним підходом до застосування ст. 160, ст. 161 КАС України, з урахування приписів ст. 94 цього Кодексу. При цьому колегія суддів підкреслює, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 16 грудня 1992 року по справі Жоффр де ля Прадель проти Франції зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Таким чином, виявлені судом першої інстанції недоліки позовної заяви мають формальний характер і не перешкоджають суду вчинити дії, необхідні для відкриття провадження у справі, та розгляду спору по суті заявленого позову. Також колегія суддів зазначає, що виявлені недоліки є незначними та можуть бути усунуті судом шляхом опитування позивача в судовому засіданні, витребуванням доказів тощо.

Щодо не надання доказів сплати судового збору та відмови у задоволенні повторного клопотання про звільнення від сплати судового збору або зменшення розміру судового збору за подання позову до 200 гривень та відстрочення його сплати до ухвалення рішення у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити від сплати судового збору, розмір якого перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2, заявляючи повторно клопотання про звільнення від сплати судового збору надала належним чином оформлені копію відомостей податкового органу про відсутність доходів за період з 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2017 року, тобто відомості про відсутність річного доходу за попередній календарний рік.

Відсутність доходу є підтвердженням того, що судовий збір, визначений судом першої інстанції в розмірі 1071,76 грн. перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Зазначена обставина є безумовною підставою за наявності якої суд може задовольнити клопотання фізичної особи про звільнення від сплати судового збору або зменшення розміру судового збору.

При цьому колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що за приписами Конвенції про захист людини і основоположних свобод (ст. 6), та рішеннями ЄСПЛ (справа Ейрі проти Ірландії) майновий стан сторони не може бути перешкодою для звернення до суду за захистом своїх прав.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає, що не надання ОСОБА_2 доказів сплати судового збору не є підставою для повернення позовної заяви, оскільки у справі наявне обґрунтоване клопотання, доводи якого підтверджені належними та допустимими доказами, але у задоволенні якого судом було відмовлено без надання правового обґрунтування неприйняття цих доказів, зокрема, довідки податкового органу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, оскільки суд першої інстанції допустив помилкове застосування норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо відкриття провадження у справі та як наслідок необґрунтованого постановлення ухвали про повернення позову.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року скасувати, а справу направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду по суті.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29.11.2018 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.