Справа № 679/1048/18
Суддя: Базарник Б. І.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/110/2018
Справа № 679/1048/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Базарника Б.І.,

при секретарі Ясенчук С.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин в порядку спрощеного позовного провадження справу №679/1048/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління поліції в Хмельницькій області Митюка В.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Славутський відділ поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №213075 від 18.07.2018 року, на думку позивача, неправомірно притягнуто його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Позивач вважає, що неправомірність дій службової особи полягає в тому, що при прийнятті (винесенні) вищевказаної постанови відповідачем не вірно розтлумачено та застосовано відносно нього ч.1 ст.122 КУпАП, а також не прийнято до уваги його пояснення щодо факту ніби-то вчиненого ним правопорушення.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови 18 липня 2018 року, о 12 год. 40 хв., в м.Нетішин по вулиці Незалежності позивач керував т/з «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2, де здійснив зупинку для маршрутних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Проте, ОСОБА_1 стверджує, що здійснив вимушену (аварійну) зупинку в зв'язку із раптовою технічною несправністю автомобіля, та з метою забезпечення безпеки руху для інших транспортних засобів, попередньо увімкнувши аварійну світлову сигналізацію, він вимушено скерував автомобіль до краю проїжджої частини де виявилася «кишеня» для зупинки громадського транспорту (маршрутних транспортних засобів). За декілька хвилин після вимушеної зупинки до нього під'їхав патрульний автомобіль поліції та не намагаючись з'ясувати дійсні причини зупинки та не роз'яснюючи суть скоєного ним правопорушення, працівник поліції почав складати документи про ніби-то вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач вважає, що такі дії відповідача є протиправними та необґрунтованими, а постанова останнього про накладення адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню з підстав, наведених у позовній заяві, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову серії НК №213075 від 18.07.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яку винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції №1 Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП України в Хмельницькій області Митюком В.М., та закрити провадження у справі.

Ухвалою суду від 16.08.2018 року відкрито провадження у даній справі та ухвалено здійснювати судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності з приписами ст.12 та глави 10 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задоволити, а також надав пояснення, які аналогічні змісту позову.

Відповідач інспектор сектору реагування патрульної поліції №1 Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП України в Хмельницькій області Митюк В.М. будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, відзив або заперечення на позов ОСОБА_1 не подавав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Славутський відділ поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання явки свого представника не забезпечив, причини неявки суду невідомі.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та представника тертьої особи відповідно ч.1 ст.205 КАС України.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши докази, на яких матеріали справи та наявні докази, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд встановив наступні обставини справи та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою серії НК №213075 від 18.07.2018 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за те, що останній 18 липня 2018 року, о 12 год. 40 хв., в м.Нетішин по вулиці Незалежності позивач керував т/з «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2, де здійснив зупинку для маршрутних транспортних засобів.

Як вбачається з адміністративного позову, ОСОБА_1 категорично заперечує факт вчинення ним зазначеного вище правопорушення, вказуючи на відсутність належних доказів у підтвердження його вини.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 року у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 року у справі «Лавенте проти Латвії» показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

В рекомендації №R (91) 1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням наведеного, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається відповідальності.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи встановлених останнім доводів.

Разом з тим, відповідачем не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст.280 КУпАП, не подано до суду доказів, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, які б дозволили вказати на достовірність того, що позивачем дійсно скоєне зазначене правопорушення, а тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія.

Наявна у справі постанова не дає підстав для висновку про скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Тому суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідач в судове засідання не з'явився та не надав суду будь-яких доказів вчинення позивачем правопорушення, та пояснень з приводу підстав та мотивів притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.77 КАС України покладається на відповідача.

Таким чином, оскільки позивач заперечує скоєння правопорушення, а доказів вини позивача у правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.122 КУпАП відповідачем не надано, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу даного адміністративного правопорушення.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова серії НК №213075 від 18.07.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яку винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції №1 Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП України в Хмельницькій області Митюком В.М., підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

На підставі ст.ст.122, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, та керуючись ст.ст.1, 2, 9, 72, 77-78, 90, 99, 139, 241-246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління поліції в Хмельницькій області Митюка В.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Славутський відділ поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії НК №213075 від 18.07.2018 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи №679/1048/2018:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1, місце проживання: 30100, АДРЕСА_1);

Відповідач: інспектор сектору реагування патрульної поліції №1 Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління поліції в Хмельницькій області Митюк В.М. (адреса місцезнаходження: 30100, м.Нетішин, вул.Енергетиків, 4);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Славутський відділ поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області (адреса місцезнаходження: 30000, м.Славута, вул.Козацька, 33).

Повний текст судового рішення складено 28.11.2018.

Суддя Б.І. Базарник