Справа № 1540/4962/18
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 1540/4962/18

Категорія: 11.4 Головуючий в І інстанції Тарасишин О.М.

Місце ухвалення: м. Одеса.

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лукянчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тихомирової К.В., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, ОСОБА_4 про скасування реєстрації декларацій та визнання протиправним та скасування дії щодо зміни реєстраційного запису, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся суду з адміністративним позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Державного реєстратора Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тихомирової К.В., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_4, в якій позивач просить суд:

- скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об'єкту ОСОБА_4 «Реконструкція нежитлових приміщень» за адресою: АДРЕСА_1, серія та номер ОД 57, зареєстровану ДАБІ в Одеській області 21.11.2016 року;

- скасувати реєстрацію декларації ОСОБА_4 про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція нежитлових приміщень» за адресою: АДРЕСА_1, № ОД 93, зареєстровану Управлінням ДАБК ОМР 07.11.2016 року;

- визнати протиправним та скасувати дії державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тихомирової К.В. щодо зміни реєстраційного запису індексний номер 20854831 від 22.04.2015 року, що відбулася на підставі заяви ОСОБА_4 від 08.08.2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

- зобов'язати Управління Державного архітектурно-будівельного контролю ОМР звернутися до суду з позовом про зобов'язання ОСОБА_4 знести здійснене ним самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясування обставин, що мають значення для справи, апелянт просить скасувати ухвалу від 01.10.2018р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції не врахував, що спір, що виник носить публічно-правовий характер і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інтонації та не заперечується сторонами, позивач є власником приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9488488 від 03.01.2006 року. Власником суміжного приміщення за такою ж адресою: АДРЕСА_1, є третя особа ОСОБА_4, який здійснив реконструкцію суміжного приміщення із значними на думку позивача порушеннями будівельних та архітектурних норм та інших законодавчих вимог, чим, як стверджує позивач було порушено його права власника.

Так, на думку позивача порушення полягають в самозахопленні ОСОБА_4 земельної ділянки загального користування та внесенні недостовірної інформації щодо неї в оспорюваній декларації, перекритті позивачу доступу до його підвального приміщення, що створює небезпеку життю та здоров'ю позивача та мешканців будинку у разі аварії у підвалі, неможливості користування прибудинковою земельною ділянкою, яку на думку позивача захопив ОСОБА_4, не погодженні проектів рішень з власниками суміжних приміщень (п. 5 містобудівних умов та обмежень № 103), зокрема з позивачем, в перекритті доступу позивачу до лівої від входу стіни свого приміщення, у відібранні у позивача можливості користуватися земельною ділянкою загального користування прибудинкової території, на якій було споруджено ОСОБА_4 зазначену будівлю та інші.

Підставою реєстрації зазначеного об'єкту нерухомості була декларація про готовність об'єкту до експлуатації серія та номер ОД 57 від 21.11.2016 року, видавник ДАБІ в Одеській області. У декларації у графі «Інформація про документ, що посвідчує право власника чи користувача земельної ділянки» присутнє посилання на п. 7 Постанови КМУ від 13.04.2011 року № 466, яка дозволяє не подавати такі документи, якщо не змінені геометричні розміри фундаментів у плані, однак, на думку позивача, ОСОБА_4 вказав недостовірну інформацію, адже геометричні розміри фундаментів було змінено, а документи, що давали право забудови земельної ділянки, у відповідача відсутні.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України в ухвалі від 01.10.2018 року суд першої інстанції дійшов висновку, що з вказаних правовідносин вбачається спір про право цивільне.

При наданні правової оцінки таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 КАС України справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб'єкт владних повноважень, згідно з пунктом 7 частини першої вищезгаданої статті КАС України, це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясувати, у зв'язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Разом з тим, відповідно до положень ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №29458/04 та №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановлений законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Позивач у даній справі ключовим моментом визначає порушення з боку ОСОБА_4, а саме внесення недостовірних даних у декларацію, та реєстрацію оскаржуваних декларацій № ОД93 від 07.11.2016 року, № ОД57 від 21.11.2016 року, зареєстровану Управлінням ДАБК ОМР.

В свою чергу, порушення своїх прав апелянт вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які позивач вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов'язаний з реалізацією його майнових або особистих немайнових інтересів, відповідно визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 814/104/17, від 22 серпня 2018 року у справі 815/1568/16.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження, оскільки у даній справі заявлено позов на захист приватного інтересу шляхом скасування реєстрації декларацій ОСОБА_4 про готовність до експлуатації об'єкта «Реконструкція нежитлових приміщень» № ОД57 від 21.11.2016 року та про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція нежитлових приміщень» № ОД9 від 07.11.2016 року зареєстровані Управлінням ДАБК ОМР.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що не є судом, який «встановлений законом» при розгляді даної справи та правомірно прийняв рішення про відмову у відкритті провадження у справі.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а позовні вимоги та підстави їх пред'явлення, вказані в позові, свідчать про правильність висновків суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини та постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 311, 316, 320, 321, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лукянчук