Справа № 810/2198/17
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року справа № 810/2198/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Стадне" до Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві, третя особа - Обслуговуючий кооператив "Садівничий кооператив "Вікторія", про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

29 червня 2017 р. до Київського окружного адміністративного суду звернувся Обслуговуючий кооператив " Садівниче товариство "Стадне" (далі - позивач) з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач), третя особа: Обслуговуючий кооператив "Садівничий кооператив "Вікторія" про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у проведенні перевірки та стосовно не притягнення третьої особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 164 КУпАП;

- зобов'язання відповідача провести перевірку третьої особи щодо здійснення постачання електричної енергії без отримання ліцензії та притягнути третю особу до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 164 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, а саме, відмовив у проведенні перевірки третьої особи за скаргою позивача та протиправно відмовив позивачу у притягненні третьої особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 164 КУпАП, з огляду на відсутність факту здійснення останнім господарської діяльності з постачання електроенергії. Стверджував, що факт здійснення третьою особою господарської діяльності з постачання електроенергії з порушенням чинного законодавства (без відповідної ліцензії) можливо лише під час проведення перевірки, а не з інформації, яка подана відповідача особисто третьою особою (т. 1 а.с. 2-10).

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у його задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що до функцій відповідача не відноситься здійснення ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг. Стверджував, що відповідач листом від 10 січня 2017 р. № 420/10/26-15-21-0509 надав обґрунтовану відповідь позивачу, в якій зазначалося, що у відповідача відсутні правові підстави на проведення перевірки та притягнення третьої особи до відповідальності за ст. 164 КУ пАП з огляду на те, що відсутній факт здійснення господарської діяльності з постачання електроенергії третьою особою, так як відповідно до поданої звітності третя особа не отримувала за останній звітний рік дохід від здійснення будь-якої господарської діяльності (т. 1 а.с. 101-104).

Проте, витребувані ухвалою суду від 17 липня 2017 р. докази (належним чином завірені копії документів, на підставі яких відповідачем було винесено рішення, оформлене листом від 10 січня 2017 р. № 420/10/26-15-21-0509) відповідачем надані не були (т. 1 а.с. 1).

Третя особа подала до суду пояснення, в яких у задоволення позову просила суд відмовити, посилаючись на те, що вона не є суб'єктом ліцензування і будь-яка діяльність з використанням електричних мереж не є такою, що підлягає ліцензуванню. Стверджувала, що здійснення контролю за дотриманням ліцензійних вимог відноситься до компетенції Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Крім того, зазначила, що не отримувала за останній звітній період будь-яких доходів та не здійснює продаж електроенергії. Зазначила, що фактично третьою особою здійснюється користування електричною енергією з метою реалізації спільної діяльності. Зокрема, вона оплачує на користь публічного акціонерного товариства "Київенерго" вартість електроенергії, спожитої третьою особою згідно встановленого засобу обліку, куди й включається електроенергія, фактично спожита СК "Вікторія Плюс". Проте, остання не купує у третьої особи електроенергію, а компенсує їй вартість фактично спожитої енергії (т. 1 а.с. 198-203).

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2017 р. відкрито провадження у справі.

Ухвалою названого суду від 9 жовтня 2018 р. ухвалено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, визначеними Кодексом адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", зі стадії підготовчого засідання. Вважати початком перебігу строку підготовчого провадження 9 жовтня 2018 р.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Представники сторін подали до суду письмові клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

За таких обставин у судовому засіданні 19 листопада 2018 р. суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

23 листопада 2016 р. позивач звернувся до відповідача із повідомленням-скаргою щодо здійснення юридичною особою діяльності (постачання електричної енергії) без отримання ліцензії № 023-11/16, у якому просив:

- провести перевірку з питань, викладених у повідомленні-скарзі;

- притягнути третю особу або відповідних посадових осіб до адміністративної відповідальності за здійснення діяльності щодо постачання електричної енергії на земельну ділянку позивача без отримання ліцензії за ст. 164 КУпАП;

- застосувати до третьої особи вид забезпечення виконання зобов’язання у виглядів арешту майна (далі – скарга-повідомлення № 023-11/16) (т. 1 а.с. 11-16).

10 січня 2017 р. відповідач листом № 420/10/26-15-21-0509 відмовив позивачу у притягненні третьої особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 164 КУпАП, у зв’язку з відсутністю факту здійснення останнім господарської діяльності з постачання електроенергії (т. 1 а.с. 17-19).

У зв’язку з тим, що позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не проведення перевірки третьої особи та не притягнення останньої до відповідальності протиправними, ним було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовано Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 р. № 393/96-ВР (далі – Закон № 393/96-ВР) (в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до вимог ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Як убачається з ст. 3 названого Закону, скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з вимогами ст. 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до вимог ст. 18 названого Закону громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, зокрема, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Як убачається з ст. 20 Закону № 393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Згідно з вимогами п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов’язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

15 червня 2006 р. позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 66-71).

Як вже зазначалося, 23 листопада 2016 р. позивач подав до відповідача повідомлення-скаргу № 023-11/16 (т. 1 а.с. 11-16).

Зокрема, у названому повідомленні-скарзі позивачем зазначалися такі обставини:

- позивач використовує на підставі договору оренди від 15 квітня 2008 р. № 1392, з урахуванням змін, внесених договорами від 24 лютого 2015 р. та 30 червня 2016 р., земельну ділянку загальною площею 19,3932 га (кадастровий номер :04:007:3003) для ведення колективного садівництва;

- під час проведення позивачем огляду земельної ділянки було виявлено факт незаконного, самовільного встановлення електроопор, на які підведені лінії електропередач та здійснення за їх допомогою постачання електроенергії осіб, які самовільно захопили частину земельної ділянки та самовільно побудували будинки, без погодження з позивачем;

- про виявлене порушення позивач повідомив Інспекцію Держенергонагляду в м. Києві та ПАТ «Київенерго»;

- між третьою особою та СК «Вікторія-Плюс» (кооператив, члени якого самовільно захопили частину території позивача) укладено договори про користування електроенергією від 24 лютого 2014 р. та про спільну діяльність від 25 лютого 2014 р.;

- за договором про користування електричною енергією від 24 лютого 2014 р. третя особа є електропостачальником;

- згідно відповіді Інспекції Держенергонагляду у м. Києві від 2 липня 2014 р. № 09/1383 за результатами проведеної перевірки та в ході обстеження з виїздом на місце встановлено, що енергопостачальною організацією ПАТ «Київенерго» з третьою особою укладено договір від 21 жовтня 2009 р. № 3372035 з електропостачання останньої;

- названа Інспекція вказала про те, що електропостачання на земельну ділянку, належну позивачу на підставі договору оренди, здійснюється кабельно-повітряною лінією 0,4кВ від внутрішніх мереж РУ 0,4кВ КТП 7265 після розрахункового приладу обліку, що утримується на балансі третьої особи. Проектно-технічна та інша дозвільна документація на підключення від електромереж третьої особи садівничих будинків СК «Вікторія-Плюс» відсутня, що є порушенням вимог розділу ІV п. 3.1., 5.7 правил технічної експлуатації електроустановок споживачів та вимог п. 1.6, 7.5 Правил користування електричною енергією. Враховуючи зазначене керівництву третьої особи винесено припис від 2 липня 2014 р. № 08/11-18-348 на приведення електропостачання до узгодженої проектно-технічної документації;

- 24 березня 2016 р. Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області було винесено припис № С-2403/6;

- Держенергонагляд листом від 29 квітня 2016 р. № 31-11/12714 повідомив, що електропостачання між третьою особою та СК «Вікторія-Плюс» припинено;

- Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у місті Києві листом від 8 квітня 2016 р. № 31-11/13-558 повідомила, що третя особа відновила постачання електричної енергії СК «Вікторія-Плюс»;

- Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області листом від 2 червня 216 р. № 10/10-52/0206/09/01 також повідомив про те, що лінія електропередач фактично експлуатується.

Вважає, що за таких обставин третя особа має бути притягнута до адміністративної відповідальності.

У прохальній частині повідомлення-скарги № 23-11/16 позивач просив:

- провести перевірку з питань, викладених у повідомленні-скарзі;

- притягнути третю особу або відповідних посадових осіб до адміністративної відповідальності за здійснення діяльності щодо постачання електричної енергії на земельну ділянку позивача без отримання ліцензії за ст. 164 КУпАП;

- застосувати до третьої особи вид забезпечення виконання зобов’язання у виглядів арешту майна (далі – скарга-повідомлення № 023-11/16) (т. 1 а.с. 11-16).

10 січня 2017 р. відповідач розглянув повідомлення-скаргу № 29-11/16 та направив на адресу позивача лист №420/10/26-15-21-0509 (т. 1 а.с. 17-19).

Зокрема, у названому листі йшлося про те, що відповідно до наявної у відповідача інформації не вбачається провадження третьою особою господарської діяльності з постачання електроенергії. Крім того, у ньому зазначалося, що враховуючи відсутність факту здійснення третьою особою господарської діяльності з постачання електроенергії у відповідача не має правових підстав для притягнення третьої особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 164 КУпАП (т. 1 а.с. 17-19).

До того ж у листі №420/10/26-15-21-0509 відповідач зазначив, що у зв’язку з тим, що зі звернення позивача можливо убачається порушення третьою особою умов отримання та використання електроенергії згідно договору від 21 жовтня 2009 р. № 3372035, копії скарги позивача були направлені до ПАТ «Київенерго» та ПАТ «Київобленерго» (т. 1 а.с. 17-19).

При вирішенні справи судом враховано таке.

Як вже зазначалося, жодного доказу на обґрунтування законності та правомірності своїх дій, а також копій документів, на підставі яких було відмовлено у проведенні перевірки, відповідачем до суду подано не було.

У п. 1 прохальної частини повідомлення-скарги № 23-11/16 позивач просив відповідача провести перевірку третьої особи з питань, викладених у повідомленні-скарзі.

Як убачається з листа №420/10/26-15-21-0509 відповідачем не надано позивачу відповіді з цього питання.

Водночас, судом встановлено, що повідомлення-скарга № 23-11/16 стосується постачання на територію позивача іншою юридичною особою електроенергії з порушенням вимог закону, а саме без отримання відповідної ліцензії на здійснення такого виду господарської діяльності.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України “Про ліцензування видів господарської діяльності” від 2 березня 2015 р. № 222-VIII ліцензуванню підлягає діяльність у сфері електроенергетики, яка ліцензується з урахуванням особливостей, визначених Законом України “Про електроенергетику”, крім діяльності з постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом (постачання незалежним електропостачальником).

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України “Про електроенергетику” від 16 жовтня 1997 р. (який був чинний на дату виникнення спірних правовідносин) діяльність з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, здійснення функцій гарантованого покупця, здійснення функцій системного оператора, здійснення функцій оператора ринку здійснюється за умови отримання відповідної ліцензії, яка видається національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Ліцензія на здійснення діяльності з виробництва, передачі та постачання електричної енергії видається національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Як убачається з ст. 1 Закону України “Про засади функціонування ринку електричної енергії України” від 24 жовтня 2013 р. (який був чинний на дату виникнення спірних правовідносин), елетропостачальник - гарантований та/або незалежний постачальник електричної енергії, який діє відповідно до ліцензії.

Відповідно до вимог п.п. 71 та 91 п. 4 Положення Про державну фіскальну службу України, затвердженого постановою КМУ від 21 травня 2014 р. № 236, ДФС відповідно до покладених на неї завдань: організовує проведення перевірок щодо дотримання встановлених законом строків здійснення розрахунків в іноземній валюті, готівкових розрахунків та наявності ліцензій; здійснює контроль за дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, за наявністю торгових патентів.

Згідно з вимогами п. 19.1.4 п. 19.1 ст. 19 ПК України до функцій контролюючого органу відноситься здійснення контролю за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Відповідно до вимог ст. 20.1.10. ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб’єктами господарювання установлених законодавством обов’язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів;

Наведене свідчить, що до повноважень відповідача відноситься контроль за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Водночас, у відповіді № 420/10/26-15-21-0509 відповідачем зазначалося про відсутність доходів у третьої особи від здійснення будь-якої діяльності згідно поданої звітності, у зв'язку з чим і не вбачається провадження третьою особою господарської діяльності з постачання електроенергії.

Крім того, у відповіді зазначалося, що згідно ст. 164 КУпАП передбачено, зокрема, відповідальність за таке порушення як провадження господарської діяльності без одержання ліцензії. Також зазначено, що законодавцем передбачено пов'язаність подій здійснення господарської діяльності без дозвільних документів та факт отримання доходу.

Тобто, у проведенні перевірки було відмовлено у зв'язку з тим, що згідно наявних у відповідача документів ним не було встановлено факту здійснення третьою особою господарської діяльності з постачання електроенергії, відсутні підстави для притягнення третьої особи до відповідальності. При цьому, відповідач не перевірив підстави, умови та правомірність постачання третьою особою електроенергії СК "Вікторія-Плюс", правомірність укладення та виконання договорів на таке постачання електроенергії.

При вирішенні правомірності таких дій відповідача, судом також враховано таке.

У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що у відповідача відсутні повноваження на проведення такої перевірки.

Проте, як вже зазначалося, згідно з вимогами п. 19.1.4 п. 19.1 ст. 19 ПК України до функцій контролюючого органу відноситься здійснення контролю за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Відповідно до вимог ст. 20.1.10. ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб’єктами господарювання установлених законодавством обов’язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів;

Наведене свідчить, що саме до повноважень відповідача відноситься проведення перевірок щодо наявності ліцензій.

Отже, проведення перевірки щодо здійснення діяльності щодо постачання третьої особи електричної енергії на земельну ділянку позивача, а саме СК "Вікторія-Плюс" без ліцензії входить до повноважень відповідача.

Водночас, при вирішенні справи судом також враховано таке.

Дія - активна поведінка суб'єкта владних повноважень (органу чи посадової особи). Об'єктом оскарження може бути як одноразова, так і триваюча дія, яка порушує права чи інтереси позивача.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Оскільки наслідком розв'язання публічно-правового спору, по суті, має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, то у разі незгоди з рішенням суб’єкта владних повноважень, вимога про визнання протиправними дій відповідача по винесенню такого рішення не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача, адже таке право підлягає захисту виключно шляхом пред'явлення позову про оскарження відповідного рішення суб’єкта владних повноважень.

Наведене свідчить, що у даному конкретному випадку відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності під час перевірки скарги-повідомлення позивача, а було прийнято рішення за результатами розгляду скарги.

Зважаючи на те, що позивачем не оскаржено до суду рішення відповідача, оформлене листом від 10 січня 2017 р. № 420/10/26-15-21-0509, яким, зокрема, позивачу було відмовлено в проведенні перевірки ОК "СК "Вікторія", обраний позивачем спосіб захисту права шляхом оскарження бездіяльності відповідача щодо відмови у проведенні перевірки не відповідає його змісту, з огляду на що у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Водночас, згідно з вимогами ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб’єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного та з метою недопущення прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення відповідача, оформлене листом від 10 січня 2017 р. № 420/10/26-15-21-0509.

Водночас, стосовно позовних вимог в частині зобов'язання відповідача провести перевірку третьої особи щодо здійснення постачання електричної енергії без ліцензії, судом встановлено таке.

Згідно з вимогами п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України (у редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин) документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов’язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Так, Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Враховуючи, що судом визнано протиправним та скасовано рішення відповідача, оформлене листом від 10 січня 2017 р. № 420/10/26-15-21-0509, яким, зокрема, було відмовлено позивачу в проведенні перевірки третьої особи та вимоги п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, правову позицію Європейського суду з прав людини та з метою дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно розглянути скаргу-повідомлення позивача від 23 листопада 2016 р. № 023-11/16 з урахуванням висновків суду.

Водночас, висновок відповідача про те, що з наявної у нього інформації не вбачається провадження третьою особою господарської діяльності з постачання електроенергії, а тому не має правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 164 КУпАП є передчасним, враховуючи таке.

Встановлення факту здійснення/нездійснення третьою особою господарської діяльності з постачання електроенергії без відповідної ліцензії можливо лише під час проведення перевірки.

Проте, відповідачем не було надано суду жодного документа на підтвердження наявності в останнього будь-якої інформації стосовно діяльності третьої особи та проведення перевірки такої діяльності (витяги з бази, акти перевірок тощо).

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання відповідача притягнути третю особу до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 164 КУпАП, судом встановлено таке.

Позовні вимоги в цій частині є передчасними, оскільки без встановлення факту порушення відсутні підстави для притягнення до відповідальності, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу, що було зроблено позивачем в частині позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, чого не було зроблено відповідачем.

Водночас, при вирішенні справи суд не приймає до уваги обставини, викладені у запереченнях відповідача (стосовно відсутності повноважень на проведення перевірки третьої особи), оскільки вони спростовуються дослідженими та оціненими судом доказами. Керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві, оформлене листом від 10 січня 2017 р. № 420/10/26-15-21-0509.

Зобов'язати Головне управління ДФС у м. Києві повторно розглянути скаргу-повідомлення Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Стадне" від 23 листопада 2016 р. з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Виноградова О.І.