Справа № 821/1248/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа №821/1248/16

адміністративне провадження №К/9901/21053/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання Вітковської К.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача Кромпа О.П., Ракитського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 (колегія суддів у складі: Димерлія О.О., Вербицької Н.В., Єщенка О.В.) у справі № 821/1248/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання дій протиправними, скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Херсонській області від 01.08.2016 № 297-о про звільнення ОСОБА_1, заступника начальника відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління ГУ ДФС у Херсонській області, з 01.08.2016 за підпунктом «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- поновити його на посаді заступника начальника відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління ГУ ДФС у Херсонській області з 02.08.2016;

- стягнути з ГУ ДФС у Херсонській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- визнати протиправними дії ГУ ДФС у Херсонській області щодо виконання комплексу заходів по збору інформації щодо стану здоров'я та особистого життя позивача в період його тимчасової непрацездатності з 29.04.2016 по 16.08.2016;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Херсонській області від 01.08.2016 № 296-о «Про вжиття заходів реагування», яким на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з податкової міліції.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДФС у Херсонській області від 01.08.2016 № 297-о; поновлено позивача на посаді заступника начальника відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління ГУ ДФС у Херсонській області з 01.08.2016; стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 01.08.2016 по 14.12.2016, без урахування святкових та неробочих днів, у розмірі 16 417,17 грн.; визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДФС у Херсонській області від 01.08.2016 № 296-о. Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 скасовано, та прийнято нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його та залишити в силі рішення суду першої інстанції. В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що на порушення приписів статей 159, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції, розглядаючи справу, обмежився лише перевіркою обґрунтованості видачі довідки № 25. Суд не врахував та не надав оцінки тому, що факт порушення лікарем відомчої інструкції, яка регламентує порядок видачі листків непрацездатності (довідок) не спростовує факту отримання травми позивачем та перебування останнього на лікуванні. Наполягає, що відповідач безпідставно не призначив та не провів службове розслідування, порушив порядок накладення та виконання дисциплінарного стягнення. В день видання наказу про звільнення 01.08.2016 відповідач не міг знати, що довідка від 16.08.2016 видана з порушенням Інструкції № 455.

Відповідач у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що всі наявні докази свідчать про відсутність позивача на роботі без належних законних підстав для звільнення від служби, а тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в ГУ ДФС у Херсонській області на посаді заступника начальника відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління ГУ ДФС у Херсонській області.

01.08.2016 ГУ ДФС у Херсонській області винесено наказ «Про вжиття заходів реагування» № 296-о, відповідно до якого заступник начальника відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління ГУ ДФС у Херсонській області майор податкової міліції ОСОБА_1 з 12.03.2016 до теперішнього часу не виходить на службу, а з 29.04.2016 будь-яких документів, що підтверджують наявність законних підстав відсутності на робочому місці, не надає, про причини своєї відсутності та своє місцезнаходження не повідомляє. Таким чином, ОСОБА_1 грубо порушує вимоги статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут) та пункту 1.1 розпорядження ГУ ДФС у Херсонській області від 20.07.2016 № 150-р «Про посилення контролю за станом дотримання вимог трудового розпорядку та виконавської дисципліни». На підставі викладеного та пункту 8 статті 12 Дисциплінарного статуту відповідачем вирішено, що позивач підлягає звільненню.

На виконання наказу від 01.08.2016 № 296-о відповідачем винесено наказ від 01.08.2016 № 297-о «Про звільнення», відповідно до якого позивача звільнено з податкової міліції у запас Збройних Сил України 01.08.2016 за підпунктом «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114).

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 12.03.2016 по 01.08.2016 не виходив на службу, лише періодично (із запізненням) надавав листки непрацездатності. Документів, що підтверджують підстави відсутності на робочому місці з 29.04.2016 по 01.08.2016 до ГУ ДФС у Херсонській області взагалі не надходило.

27.05.2016 до відповідача поштою надійшов рапорт ОСОБА_1 про надання йому додаткової оплачуваної відпустки на період настановних занять, виконання лабораторних робіт, складання сесії строком на 14 днів з 30.05.2016 по 12.06.2016 включно.

Наказом ГУ ДФС у Херсонській області від 30.05.2016 № 177-в, на підставі рапорту позивача та довідки-виклику Новокаховського гуманітарного інституту вищого навчального закладу ВМУРоЛ «Україна» від 27.04.2016 № 4102 надано відповідну відпустку з 30.05.2016 по 12.06.2016 включно.

Проте пізніше, на запит відповідача від 14.06.2016 № 1125/10/21-22-22-13 із зазначеного навчального закладу отримано відповідь, що студент 5 курсу заочної форми навчання спеціальності «Правознавство» ОСОБА_1 для складання літньої екзаменаційної сесії не прибув. Наказом від 14.06.2016 № 1156-с «Про рух контингенту студентів Новокаховського гуманітарного інституту» позивача за невиконання вимог навчального плану відраховано з інституту.

Наказом відповідача від 01.08.2016 № 238-8 скасовано наказ ГУ ДФС в Херсонській області від 30.05.2016 № 177-в «Про надання додаткової щорічної відпустки».

Співробітниками ГУ ДФС у Херсонській області 19.07.2016 здійснено виїзд до місця проживання позивача, де його теж не виявлено.

Розпорядженням ГУ ДФС у Херсонській області від 20.07.2016 № 150-р перших заступників, заступників начальників, керівників структурних підрозділів, працівників структурних підрозділів ГУ ДФС у Херсонській області, начальників, в.о. начальників ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області зобов'язано повідомляти свого безпосереднього керівника про відсутність на роботі у письмовій формі, засобами електронного чи телефонного зв'язку або іншим доступним способом щодня до 09:30 год. протягом періоду відсутності; погоджувати з безпосереднім керівником перебування у робочий час за межами приміщення із службових та інших питань.

Відповідно до рапорту старшого інспектора з ОД відділу по роботі з персоналом ГУ ДФС у Херсонській області підполковника податкової міліції Ракитського С.В., 22.07.2016 до відома позивача засобами телефонного зв'язку доведено зміст розпорядження ГУ ДФС у Херсонській області від 20.07.2016 № 150-р. 25.07.2015 копію зазначеного розпорядження рекомендованим поштовим відправленням направлено ОСОБА_1, 26.07.2016 вручено його дружині під підпис.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач з 25.07.2016 по 01.08.2016 на службу не виходив, про причини своєї відсутності не повідомив, про що складено рапорти та службові записки.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень не надано до суду належних та допустимих доказів призначення і проведення службової перевірки за фактом невиконання службової дисципліни, а саме, відсутності позивача на робочому місці протягом тривалого часу. Також, не надано доказів, що у позивача відібрано пояснення, як це передбачено Дисциплінарним статутом. Крім того, позивача звільнено в період його тимчасової непрацездатності.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав до скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції суд апеляційної інстанції зазначив, що наведені вище факти свідчать про те, що позивач порушив службову дисципліну, без поважних причин та будь-яких підтверджуючих документів тривалий час не виходив на службу, про причини свої відсутності та своє місцезнаходження не повідомляв. Не виконав вимоги статті 7 Дисциплінарного статуту та пункт 1.1 розпорядження ГУ ДФС у Херсонській області від 20.07.2016 № 150-р. При цьому, суд відхилив як неналежний доказ довідку від 16.08.2016 № 25, оскільки вона, згідно акту службової перевірки, складена з порушенням Інструкції «Про порядок видачі документів, що засвідчують непрацездатність громадян», затвердженої наказом МОЗ України від 13.11.2001 № 455 (далі - Інструкція № 455).

Колегія суддів Верховного Суду вважає такий висновок суду апеляційної інстанції передчасними, з огляду на наступне.

Статтею 159 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги адміністративного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно тлумачив ці норми.

Обґрунтованим вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними та допустимими доказами.

Виходячи із висновків суду апеляційної інстанції та наявних у цій справі матеріалів, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвалюючи рішення апеляційний суд залишив поза увагою вимоги статей 11, 159 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення), які зобов'язують суд до активного вжиття заходів щодо з'ясування обставин справи, та щодо законності і обґрунтованості ухваленого судового рішення. Суд апеляційної інстанції не з'ясував всіх обставин цієї справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114).

За змістом підпункту «є» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут.

Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) та означає дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно статті 12 зазначеного Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Статуту, який визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції про задоволення позову апеляційний суд дійшов висновку про законність звільнення позивача з податкової міліції виходячи, зокрема, з того, що ОСОБА_1 порушив службову дисципліну.

При цьому, суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки доводам позивача щодо недотримання відповідачем порядку і процедури його звільнення з податкової міліції, не з'ясував необхідних для накладення дисциплінарного стягнення обставин та умов, зокрема, щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку, встановлення його вини, не перевірив правильності встановлених судом першої інстанції обставин та їх правової оцінки, висновків суду першої інстанції не спростував та прийняв нову постанову без повного з'ясування обставин у справі, які б мали бути підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Отже, судом апеляційної інстанції не було встановлено всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, та не перевірено усіх доводів осіб, що беруть участь у справі.

Таким чином, скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. У порушення вимог частини першої статті 207 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) мотивувальна частина постанови суду апеляційної інстанції не містить обґрунтованих мотивів, з яких апеляційний суд дійшов висновку про помилковість рішення суду першої інстанції в частині не проведення службового розслідування.

Статтею 353 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017) передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що оскільки суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і, в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 у справі № 821/1248/16 - скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до цього ж суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Головуюча суддя: І.Л. Желтобрюх
Судді: О.В. Білоус
Т.Г. Стрелець

Повний текст постанови виготовлено 30 листопада 2018 року.