Справа № 826/5163/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5163/18 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Беспалова О.О. та Кузьмишиної О.М.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участі:

представника позивача: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2018 року позивач - ОСОБА_3 звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії, в якому просила:

- зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити ОСОБА_3 пенсію за вислугу років, відповідно до п «е» ст.. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.12.2017 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на момент спірних правовідносини) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення лише після досягнення 55 років і за умови наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволенні позову, проте з інших правових підстав.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 01 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою щодо призначення пенсії за вислугу років.

Листом №10100/05 (від лютого місяця 2018 року, без зазначення дати листа) позивача повідомлено, що під час розгляду пакету документів, наданого нею для призначення пенсії за вислугу років, було встановлено, що стаж як працівника охорони здоров'я станом на 1 квітня складає 24 року 8 місяців та 1 день, станом на 01.01.2016 року складає 25 років 5 місяців та 1 день та станом на день звернення складає 27 років 4 місяці та 1 день.

А тому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), Прикінцевих положень Закону України «Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування» та наданих позивачем документів підстави для призначення пенсії за вислугу років - відсутні.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернулась із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Зі змісту статті 2 Закону N 1788-XII вбачається, що одним із видів державних пенсій є пенсії за вислугу років. Вони встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком (стаття 51 Закону N 1788-XII).

Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на них (частина друга статті 7 Закону N 1788-XII). Їх особливістю є зменшення пенсійного віку, необхідного для призначення, а умовою для призначення - наявність, як правило, відповідного стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до п. «е» ст.. 55 Закону України № 1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років, мають, зокрема працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:

- з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

- з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

- з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що диспозицією вищевказаної статті передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення лише після досягнення 55 років і за умови наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, адже судом першої інстанції не враховано положення п.п. 2 та 3 п. «е» вищевказаної статті, відповідно до яких до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення, які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту.

Крім того, п.п.3 п. «е» передбачено, що громадяни ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку, 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

На переконання суду, дана правова норма передбачає різні можливості для призначення пенсії за вислугу років, в тому числі й до досягнення особою 55 років за наявності трудового стажу станом на 01.01.2016 року не менше 25 років 6 місяців та не менше 26 років відповідно.

Разом з тим, як встановлено судом, на час звернення ОСОБА_3 до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років, вік позивача складав 46 років (дата народження - 23 жовтня 1971 рік), тобто для призначення пенсії за вислугу років, позивачці необхідно було, що б станом на 01.01.2016 року позивач мала вислугу років на відповідних посадах не менше 25 років 6 місяців та 26 років відповідно.

Проте, матеріалів справи вбачається, що станом на 01.01.2016 року стаж позивачки як працівника охорони здоров'я, що дає право на призначення пенсії за вислугою років складав 25 років 5 місяців 1 день, що не відповідає необхідному стажу, передбаченому п. «е» ст.. 55 Закону України № 1788-ХІІ (за умови віку меншого ніж 55 років), а тому дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на підставі поданих документів є правомірними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано оцінку дослідженим доказам, проте із помилковим застосуванням норм матеріального права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, змінити мотивувальну частину рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови суду.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 311, 317, 321, 322, 325, 329, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Змінити мотивувальну частину рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.О.Беспалов

О.М.Кузьмишина

Повний текст виготовлено 04 грудня 2018 року.