Справа № 804/5543/16
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

29 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 804/5543/16

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року (головуючий суддя Єфанова О.В.)

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року (головуючий суддя Єфанова О.В.)

у справі №804/5543/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказів та поновлення на службі,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1139 від 29.04.2016р. в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді неповної посадової відповідності;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №2212 від 05.08.2016р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_1, враховуючи наявне дисциплінарне стягнення попередження про неповну посадову відповідність, оголошене наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1139 від 29.04.2016р., у вигляді звільнення зі служби за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію";

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №218о/с від 08.08.2016р. про звільнення зі служби за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області поновити позивача на посаді заступника начальника Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 08.08.2016р.;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області оплатити ОСОБА_1 середній місячний заробіток за час вимушеного

прогулу з 08.08.2016р. по час фактичного поновлення на посаді заступника начальника Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на наступне.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1139 від 29.04.2016р. позивача попереджено про неповну посадову відповідність за невиконання свої обов'язків, затверджених наказом начальника КВП від 24.02.2016р. №96, що виразилося у незабезпечені здійснення заходів щодо запобігання корупції, зміцнення дисципліни і додержання законності серед особового складу, контролю за їх реалізацією в територіальних підрозділах, не вжитті заходів щодо виявлення та припинення злочинних проявів, а також звільнення поліцейських, які вчиняють дії не сумісні з вимогами, що пред'являються до професійних та моральних якостей поліцейського, у зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності начальника Центрально-Міського районного відділення поліції Криворізького ВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_2 за ч.3 ст.368 КК України у рамках кримінального провадження №0000030.

Відносно вказаного наказу позивач посилався на те, що на нього не було покладено обов'язок по забезпеченню заходів щодо запобігання корупції, зміцнення дисципліни і додержання законності на територіальних підрозділах, зокрема, в Центрально-Міському відділені поліції Криворізького ВП ГУНП в Д/о. При цьому, дисциплінарний поступок був вчинений начальником Центрально-Міського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП в Д/о підполковника поліції ОСОБА_2 ще до того як позивач був ознайомлений з наказом начальника КВП від 24.02.2016р. №96 та обсягом обов'язків, які були покладені на нього цим наказом.

Відносно оскаржених наказів про звільнення зі служби позивач посилався на те, що такі накази є необґрунтованими та такими що прийняті без встановлення фактів вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Так, позивач посилався на те, що Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ не може застосовуватися до працівників поліції, як правова підстава для їх звільнення. Крім цього, за позицією позивача, відповідач не мав повноважень щодо звільнення позивача, оскільки на той час позивач проходив атестування, а отже питання щодо його звільнення належали до повноважень атестаційної комісії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2017р. залишено без розгляду позовну заяву, в частині заявлених вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1139 від 29.04.2016р., в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді неповної посадової відповідності.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2017р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказів від 05.08.2016 року №2212, від 08.08.2016 року №218 о/с, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, відмовлено.

Постанова суду мотивована встановленими обставинами справи, які, за позицією суду першої інстанції, свідчать про допущення позивачем дисциплінарного проступку (знаходження на службі у стані алкогольного сп'яніння); належним чином проведеним службовим розслідуванням щодо встановленого факту; відповідністю застосованого стягнення тяжкості проступку. При цьому, надаючи оцінку доводам позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позиції позивача щодо неможливості застосування положень Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ до працівників поліції та відсутності у відповідача повноважень щодо звільнення позивача з огляду на проходження останнім атестування.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на наступне. Так, позивач не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що встановлені обставини у цій справі свідчать про перебуванні позивача на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння. З цього приводу позивач вказує на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги різницю у показниках наявності у крові алкоголю: за даними службового розслідування 1,2% проміле, а за результатами перевірки лікарем-наркологом - 0,47%. Позиція позивача, в цій частині наведених аргументів, полягає у тому, що в його крові виявлено залишки алкоголю, але вказана обставина не може свідчити про вживання ним алкоголю у службовий час 13.07.2016р. Позивач вказує на те, що він вживав алкоголь 12.07.2016р. в поза службовий час. Також, за позицією позивача, суд першої інстанції не надав належної оцінки нотаріально завіреним заявам підлеглого особового складу позивача, які були надані суду та з яких вбачається, що позивач не перебував на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння. Крім цього, позивач вказує на те, що судом не було встановлено, а відповідачем не було доведено порушення позивачем вимог ст..ст.7, 8 Дисциплінарного статуту ОВС, ст..18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, що фактично стало підставою для його звільнення. З цього приводу позивач, зокрема, вказує на те, що наявність в крові алкоголю, як залишкове явище вживання алкоголю у поза службовий час, не створює самостійного складу дисциплінарного правопорушення. Також позивач вказує на не пропорційність застосованого дисциплінарного стягнення допущеному проступку, при цьому. посилаючись на тривалий час служби в органах ОВС, позитивні характеристики, у тому числі, які надані громадськими організаціями. Крім цього, позивач наголошує на своїй позиції, яка зазначена і позовній заяві, про неможливість застосування положень Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ до працівників поліції та відсутності у відповідача повноважень щодо звільнення позивача з огляду на проходження останнім атестування.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити постанову суду першої інстанції без змін з огляду на її законність і обґрунтованість. Позиція відповідача фактично полягає у тому, що встановлений факт перебування у службовий час в стані алкогольного сп'яніння є дисциплінарним проступком, що є підставою для застосування до працівника поліції дисциплінарного стягнення.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2018р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2017р. про залишення без розгляду позовної вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу, в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність та справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу №1139 від 29.04.2016р., в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, направлено для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року заявлені позивачем вимоги щодо скасування наказу №1139 від 29.04.2016р., в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, задоволено.

Рішення суду мотивовано тим, що надані відповідачем докази не дають підстав для висновку про те, що на позивача було покладено обов'язок по забезпеченню заходів щодо запобігання корупції, зміцнення дисципліни і додержання законності на територіальних підрозділах, зокрема, в Центрально-Міському відділені поліції Криворізького ВП ГУНП в Д/о.

З цього приводу суд вказав на те, що відповідно до схеми зонального контролю, яка затверджена дорученням Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 04.01.2016р. №1, позивач повинен був здійснювати координацію та контроль за Жовтневим ВП та Тернівським ВП Криворізького відділу поліції.

Крім цього, суд першої інстанції виходив з того, що з наказом Криворізького відділу поліції від 24.02.2016р. №96, через порушення якого позивача і притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, ОСОБА_1 фактично був ознайомлений 02.03.2016р., в той час, як порушення начальником Центрально-Міського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП підполковником поліції ОСОБА_2 вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги працівника поліції, на підставі якого зроблено висновок про недотримання позивачем вимог наказу КВП від 24.02.2016р. №96, вчинено ОСОБА_2 01.03.2016р., тобто до ознайомлення позивача з наказом КВП від 24.02.2016р. №96, що, в свою чергу свідчить про неможливість забезпечення позивачем виконання вимог цього наказу до моменту ознайомлення з ним та щодо подій, які мали місце до такого ознайомлення.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про здійснення позивачем зонального контролю за Жовтневим ВП та Тернівським ВП Криворізького відділу поліції. З цього приводу відповідач вказує на те, що доручення Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 04.01.2016р. №1, на яке послався суд першої інстанції, не встановлює обов'язків керівного складу Криворізького відділу поліції по забезпеченню заходів щодо запобігання корупції, зміцнення дисципліни і додержання законності на територіальних підрозділах, оскільки регулює інші питання. Також відповідач не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач не міг порушити свої обов'язки, які визначені наказом Криворізького відділу поліції від 24.02.2016р. №96, оскільки фактично був ознайомлений з ним після вчинення ОСОБА_2 корупційного правопорушення. З цього приводу відповідач вказує на те, що позивач тривалий час працює в органах ОВС і безперечно знав свої обов'язки, у тому числі і обов'язки по забезпеченню заходів щодо запобігання корупції, оскільки такі обов'язки неодноразово дублювалися в інших наказах.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду без змін з огляду на його законність і обґрунтованість. Фактично позиція позивача полягає у тому, що до його обов'язків не входив контроль за діяльністю службових осіб Центрально-Міського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП. Також зазначає, що з наказом від 24.02.2016р. №96 його було ознайомлення після вчинення ОСОБА_2 корупційного правопорушення.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції від 13 жовтня 2017 року та рішення суду першої інстанції від 14 травня 2018 року, в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Щодо заявлених позивачем вимог про скасування наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1139 від 29.04.2016р., в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді неповної посадової відповідності, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1139 від 29.04.2016р. позивача попереджено про неповну посадову відповідність за невиконання свої обов'язків, затверджених наказом начальника Криворізького відділу поліції від 24.02.2016р. №96, що виразилося у незабезпечені здійснення заходів щодо запобігання корупції, зміцнення дисципліни і додержання законності серед особового складу, контролю за їх реалізацією в територіальних підрозділах, не вжитті заходів щодо виявлення та припинення злочинних проявів, а також звільнення поліцейських, які вчиняють дії не сумісні з вимогами, що пред'являються до професійних та моральних якостей поліцейського, у зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності начальника Центрально-Міського районного відділення поліції Криворізького ВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_2 за ч.3 ст.368 КК України у рамках кримінального провадження №0000030.

Вказаний наказ оскаржений позивачем у судовому поряду з підстав того, що на нього не було покладено обов'язок по забезпеченню заходів щодо запобігання корупції, зміцнення дисципліни і додержання законності на територіальних підрозділах, зокрема, в Центрально-Міському відділені поліції Криворізького ВП ГУНП в Д/о. Крім цього, позивач вказував на те, що з наказом №96 від 24.02.2016р. його було ознайомлено після вчинення начальником Центрально-Міського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП в Д/о підполковника поліції ОСОБА_2 вказаного проступку.

Суд першої інстанції, вирішуючи заявлені позовні вимоги в цій частині, дійшов висновків про те, що на позивача не було покладено обов'язок по забезпеченню заходів щодо запобігання корупції, зміцнення дисципліни і додержання законності на територіальних підрозділах, зокрема, в Центрально-Міському відділені поліції Криворізького ВП ГУНП в Д/о. Такі висновки суд обґрунтував посиланням на Доручення Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 04.01.2016р. №1, згідно якого позивач повинен був здійснювати координацію та контроль за Жовтневим ВП та Тернівським ВП Криворізького відділу поліції.

Крім цього, суд вказав на те, що з наказом Криворізького відділу поліції від 24.02.2016р. №96, через порушення якого позивача і притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, ОСОБА_1 фактично був ознайомлений 02.03.2016р., тобто після вчинення начальником Центрально-Міського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП в Д/о підполковника поліції ОСОБА_2 зазначеного проступку.

Досліджуючи аргументи відповідача, які ним викладені в апеляційній скарзі та з якими останній пов'язує незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про здійснення позивачем контролю лише за Жовтневим ВП та Тернівським ВП Криворізького відділу поліції.

Як зазначено вище, вказані висновки суд першої інстанції обґрунтував посиланням на Доручення Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 04.01.2016р. №1.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що дорученням Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 04.01.2016р. №1д "Про організацію зонального контролю у Криворізькому відділі поліції" затверджено схему закріплення керівників Криворізького ВП за територіальними відділеннями поліції Криворізького ВП для координації їх діяльності та відповідного контролю.

Відповідно до вищевказаної схеми позивач повинен був здійснювати координацію та контроль за Жовтневим ВП КВП та Тернівським ВП КВП.

В той же час, вказане Доручення не стосується питань щодо обов'язків керівного складу Криворізького ВП по здійсненню заходів по запобіганню корупції, оскільки вказаним Дорученням вирішувалися інші організаційні питання щодо координації діяльності та відповідного контролю за територіальними відділеннями поліції (т.2 а.с.26-28).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції відносно того, що на позивача покладено обов'язки лише в частині здійснення заходів по запобіганню корупції у Жовтневому ВП та Тернівському ВП Криворізького відділу поліції.

Обов'язки заступника начальника Криворізького ВП з питань матеріально-технічного, кадрового забезпечення (посада яку обіймав позивач) по здійсненню заходів щодо запобігання корупції, зміцненню дисципліни і додержання законності, визначені наказом №96 від 24.02.2016р. (т.1 а.с.59-60).

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які з огляду на доводи апеляційної скарги не спростовуються відповідачем. свідчать про те, що з наказом №96 від 24.02.2016р. позивача було ознайомлено 02.03.2016р., тобто після вчинення начальником Центрально-Міського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП в Д/о підполковника поліції ОСОБА_2 вищевказаного правопорушення.

Обгрунтовуючи свою позицію, відповідач вказує на те, що позивач тривалий час працює в органах ОВС і безперечно знав свої обов'язки, у тому числі і обов'язки по забезпеченню заходів щодо запобігання корупції, оскільки такі обов'язки неодноразово дублювалися в інших наказах.

Вказані аргументи відповідача, на думку суду апеляційної інстанції, не заслуговують на увагу з тих підстав, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності саме за невиконання свої обов'язків, затверджених наказом начальника Криворізького відділу поліції від 24.02.2016р. №96.

Таким чином, оскільки з наказом №96 позивача було ознайомлено після вчинення начальником Центрально-Міського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП в Д/о підполковника поліції ОСОБА_2 вищевказаного правопорушення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за невиконання обов'язків, затверджених наказом начальника Криворізького відділу поліції від 24.02.2016р. №96.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року.

Щодо заявлених вимог про визнання протиправним та скасування наказів від 05.08.2016 року №2212, від 08.08.2016 року №218 о/с, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України в Дніпропетровській області з 1988р.

На підставі наказу начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетрвоській області №1 о/с від 07.11.2015р. позивача прийнято на службу до Національної поліції та призначено на посаду заступника начальника Криворізького відділу поліції ГУНП з присвоєнням спеціального звання "полковник поліції".

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №2212 від 05.08.2016р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_1", за порушення службової дисципліни, ігнорування вимог ст..7, 8 Дисциплінарного статуту, ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, що виразилося у перебуванні 13.07.2016р. на службі в робочий час у стані алкогольного сп'яніння, на позивача накладено диспилінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став висновок службового розслідування від 05.08.2016р., проведеного на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 13.07.2016р. №1940 за фактом перебування 13.07.2016р. заступника начальника Криворізького ВП ГУНП полковника поліції ОСОБА_1 на службі у стані алкогольного сп'яніння.

Так, службовим розслідуванням було встановлено, що 13.07.2016р. приблизно о 13.30год. поліцейськими управління кадрового забезпечення ГУНП спільно з лікарем УПД та ПФО ГУНП ОСОБА_3 проведено профілактичні заходи під час яких, у службовому кабінеті №222 Криворізького відділу поліції ГУНП виявлено заступника начальника Криворізького ВП полковника поліції ОСОБА_1, який перебував на службі у робочий час з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

У подальшому, полковника поліції ОСОБА_1 доставлено до КЗ "Криворізький психоневрологічний диспансер" ДОР", де лікарем-наркологом проведено перевірку на алкотестері "Драгер" для визначення стану алкогольного сп'яніння.

За результатами перевірки, вміст алкоголю у видихаємому повітрі склав 1,2%.

Крім цього, у КЗ "Криворізький психоневрологічний диспансер" ДОР" лікарем-наркологом о 14.00год. 13.07.2016р. проведено огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.07.2016р. №1823, ОСОБА_1 перебував у стані гострої інтоксикації алкоголем.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №218о/с від 08.08.2016р. позивача звільнено зі служби за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Правомірність звільнення зі служби оскаржена позивачем у судовому порядку.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно із ст..2 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (дія якого поширюється і на поліцейських згідно із Законом від 23.12.2015 №901-VІІІ) дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У свою чергу, статтею 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

З огляду на вказану норму права можливо дійти висновку про те, що поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов'язок особи належним чином виконувати свої службові обов'язки, а і обов'язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

дотримуватися норм професійної та службової етики; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Положення ст.ст. 8, 18 Закону України «Про Національну поліцію» та Правил етичної поведінки поліцейських покладають на поліцейського обов'язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, а також приймаючи до уваги вищенаведені норми права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у спірному випадку відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як скоєння дисциплінарного проступку.

Аргументи позивача про те, що під час службового розслідування не було враховано різниці в показниках вмісту алкоголю в крові: за даними «Драгера» 1,2%, а за аналізом крові 0,47%, не можуть бути підставою для висновків щодо неправильної кваліфікації відповідачем проступку позивача, оскільки для кваліфікації дій як скоєння дисциплінарного проступку неважлива кількість алкоголю в крові, важливим є сам факт перебування особи у стані алкогольного сп'яніння. І вказаний факт, у спірному випадку, підтверджений висновком КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» (т.1 а.с.77), згідно якого 13.07.2016р. о 14.00год. позивач перебував у стані гострої інтоксикації алкоголем.

Безпідставними є і доводи позивача про те, що алкоголь ним вживався на передодні (12.07.2016р.) у позаслужбовий час, оскільки вказані аргументи не спростовують факту того, що 13.07.2016р. у службовий час позивач знаходився у стані алкогольного сп'яніння.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем грубо порушено вимоги ст.7, 8 Дисциплінарного статуту, ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, що виразилося у перебуванні 13.07.2016р. на службі в робочий час у стані алкогольного сп'яніння, що є несумісним з вимогами, які пред'являють до професійних та моральних якостей поліцейського.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними аргументи позивача про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нотаріально заявам підлеглого особового складу позивача, які були надані суду та з яких вбачається, що позивач не перебував на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння.

До вказаних доводів позивача суд апеляційної інстанції відноситься критично, оскільки вказані особи не є спеціалістами щодо встановлення стану алкогольного сп'яніння, а вказаний факт, як зазначено вище, підтверджений належними доказами.

Щодо процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст..5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно із п.8 ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту, якою визначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Так, ст.14 Дисциплінарного статуту, зокрема, передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що висновки про вчинення позивачем дисциплінарного проступку зроблені відповідачем за результатами проведеного службового розслідування, яке призначено наказом начальника ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області №1940 від 13.07.2016р. (т.1 а.с.73). Службове розслідування закінчено у строки, які визначено Законом (т.1 а.с.112).

Під час проведення службового розслідування позивачу було запропоновано надати пояснення, і вказаним правом позивач скористався (т.1 а.с.79).

Тобто, встановлені обставини справи не дають підстав для висновку про порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування.

Позивач вказує на не пропорційність застосованого дисциплінарного стягнення допущеному проступку, при цьому. посилаючись на тривалий час служби в органах ОВС, позитивні характеристики, у тому числі, які надані громадськими організаціями.

З такими аргументами позивача суд апеляційної інстанції не може погодитися з огляду на те, що тяжкість проступку, яка обумовлена тим, що позивач займав керівну посаду у Криворізькому ВП, наслідки проступку, які полягають у тому, що позивач перебував в алкогольному стані у службовий час та в цей період проводив нараду з підлеглими працівниками, що звісно не могло не вплинути на його авторитет, як одного з керівників відділу поліції.

При цьому, посилання позивача на те, що не усі працівники поліції бачили його у стані алкогольного сп'яніння, зокрема, ті працівники, від імені яких до суду подані нотаріально завірені заяви, такого факту не бачили, не можуть вказувати на необґрунтованість застосованого виду дисциплінарного стягнення, оскільки у такому випадку є неважливим скільки працівників поліції та з якого відділу бачили позивача, який перебував на службі з ознаками алкогольного сп'яніння.

У спірному випадку сам факт перебування позивача на службі в стані алкогольного сп'яніння є вчинком, який підриває довіру та авторитет як до керівництва відділу поліції так і до органів Національної поліції в цілому.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не може погодитися з аргументами позивача про необґрунтованість застосованого виду дисциплінарного стягнення.

Необгрунтованими суд апеляційної інстанції вважає і аргументи позивача про неможливість застосування положень Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ до працівників поліції, оскільки Законом від 23.12.2015 №901-VІІІ (п.9 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення) визначено, що його дія поширюється на поліцейських.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими аргументи позивача і в частині відсутності у відповідача повноважень щодо звільнення позивача з огляду на проходження останнім атестування, оскільки ані Законом України «Про Національну поліцію», ані Дисциплінарним статутом та Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015р. №1465, не встановлено заборони щодо притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності під час проходження ними атестування.

Таким чином, дослідивши аргументи позивача, які ним наведені в апеляційній скарзі та з якими останній пов'язує незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року у справі №804/5543/16.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі №804/5543/16 - без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року у справі №804/5543/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, визначені ст..329 КАС України

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 29.11.2018р.

Повне судове рішення складено 30.11.2018р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк