Справа № П/811/1539/17
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

04 грудня 2018 року м. Дніпросправа № П/811/1539/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року (суддя Брегей Р.І.) по справі №П/811/1539/17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішень, -

в с т а н о в и В:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати:

визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 06 вересня 2017 року про зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплатити борг з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 117398,51 грн.;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 06 вересня 2017 року про застосування щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафної санкції з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 18282,80 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 06 вересня 2017 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 114100,75 грн. та накладено штрафну санкцію в сумі 57050,38 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 06 вересня 2017 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору на 9428,01 грн. та накладено штрафну санкцію в сумі 2357грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що оскаржені рішення прийняті контролюючим органом з огляду на висновки, які зроблені за результатом документальної перевірки, щодо заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу. Такі висновки відповідача, за позицією позивача, є необґрунтованими, оскільки не узгоджуються з показниками тих витрат та доходів, які фактично мали місце та які фактично враховані позивачем при визначені чистого оподатковуваного доходу.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018

року позов задоволено. Рішення суду фактично мотивовано тим, що встановлені обставини у цій справі не дають підстав для висновку щодо заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, як показника, який вплинув на правильність визначення податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та військового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, Головне управління ДФС у Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі відповідач фактично посилається на висновки, які зроблено в акті перевірки та яким, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1, РНОКПП - НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року.

За результатами перевірки складено Акт від 15.08.2017р. №262/11-28-13-03/НОМЕР_1, в якому зроблено висновки про порушення:

- пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, частини 6 пункту 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, в частині заниження податкового зобов'язання податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 114 100,75 грн., в тому числі за 2015 рік на 43561,68 грн. за 2016 рік на 70539,07 грн.;

- пп.1.1 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ "Інших перехідні положення" Податкового кодексу України в частині заниження суми податкового зобов'язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 9 428,01 грн. в тому числі за 2015 рік на 3549,75 грн. та за 2016 рік на суму 5878,26 грн.;

- п.1 ч.2 ст.7 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в частині заниження суми податкового зобов'язання по єдиному внеску від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 117398,51 грн., в тому числі за 2015 рік на 65429,50 грн. та за 2016 рік на 51969,01 грн.

На підставі акту перевірки контролюючим органом 06 вересня 2017 року прийняті:

вимога №Ф- про зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплатити борг з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 117398,51 грн.;

рішення № про застосування щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафної санкції з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 18282,80 грн.;

податкове повідомлення-рішення №, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 114100,75 грн. та накладено штрафну санкцію в сумі 57050,38 грн.;

повідомлення-рішення №, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору на 9428,01грн. та накладено штрафну санкцію в сумі 2357грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що фактично підставою для прийняття оскаржених рішень стали висновки контролюючого органу про заниження позивачем у перевіреному періоді чистого оподатковуваного доходу, з огляду на позицію відповідача щодо завищення витрат на загальну суму 628533,58грн., у тому числі за 2015 рік - на суму 236649,83грн., за 2016 рік - на суму 391883,75грн.

Така позиція контролюючого органу обґрунтована тим, що позивач включив до витрат 2015 - 2016 років вартість придбаної арматури, яку не реалізував у цих же звітних періодах.

Не заперечуючи того, що до складу витрат можуть бути включені лише ті витрати, які безпосередньо пов'язані з отриманням доходу, позивач вказував на те, що контролюючий орган дійшов необґрунтованого висновку про включення до складу витрат вартості придбаних товарів, які ним не були реалізовані у цих є звітних періодах.

Таким чином, спору між сторонами щодо правових підстав включення вартості придбаних товарів (робіт/послуг) до складу витрат, не існує.

Фактично спірні правовідносини стосуються тих показників витрат, які враховані позивачем при визначення чистого оподатковуваного доходу.

Отже, з огляду на суть спірних правовідносин між сторонами та вищезазначену позицію контролюючого органу, у цій справі підлягають встановленню обставини, які б підтверджували або спростовували включення позивачем до складу витрат вартості придбаних товарів, які ним не були реалізовані у цих звітних періодах. Тобто, включення до складу витрат тих витрат, які безпосередньо не були пов'язані з отриманням доходу.

Згідно із ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Отже, наявність тих чи інших обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, можуть бути встановлені судом, зокрема, на підставі висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Згідно із ч.3 ст.101 КАС України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Таким чином, вказані норми процесуального права передбачають можливість надання висновку на замовлення учасника справи.

Порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи визначено ст..104 КАС України.

Під час розгляду справи позивачем надано висновок експерта №7 від 12.03.2018р, який зроблено на замовлення позивача (т.2 а.с.35).

Згідно висновку експерта, вартість залишків нереалізованої арматури не включалась до складу витрат, що підтверджується різницею суми проведених оплат товарів з розрахункового рахунку та сумами включених витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей.

Враховуючи те, що відповідачем не було надано доказів на обгрунтування своєї позиції щодо завищення позивачем витрат, суд першої інстанції, прийнявши до уваги те, що вказаний висновок експерта є належним та допустимим доказом, дійшов правильного висновку про необґрунтованість оскаржених податкових повідомлень-рішень з огляду на недоведеність контролюючим органом своїх висновків про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу.

Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. В апеляційній скарзі відповідач фактично посилається на ті обставини, які стали підставою для прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень. Натомість, вказаним підставам для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, як зазначено вище, судом першої інстанції надано належну оцінку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року по справі №П/811/1539/17- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, визначені ст. 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 05.12.2018р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк