Справа № 804/200/16232/17
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії Василівни
за участі секретаря судового засіданняТрошиної А.С.
позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 Лейченко І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області в особі начальника головного управління Снісар В.В. про визнання незаконними дій, скасування наказу та стягнення моральної шкоди,-
21 вересня 2017 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області в особі начальника головного управління Снісар В.В., в якій просив:
- визнати незаконними дії та скасувати наказ № 62-д від 01.09.2017 року начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Снісар В.В. «Про накладання дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3»;
- відшкодувати завдану ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн.;
- усі судові витрати покласти на відповідача у справі.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що із оскаржуваним наказом № 62-д від 01.09.2017 року начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Снісар В.В. «Про накладання дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3» не погоджується, оскільки вважає, що діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, жодних порушень законодавства під час перевірки ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» не здійснював, а чесно та об'єктивно відобразив в матеріалах перевірки порушення законодавства про працю. Дисциплінарне стягнення накладено на позивача з порушенням норм Закону України "Державну службу".
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2017 року відкрито провадження у справі.
16 березня 2018 року ухвалою Бабушкінського районного суд м. Дніпропетровська позовну заяву ОСОБА_3 передано на розгляд Дніпропетровському окружному адміністративному суду за предметною підсудністю для вирішення справи по суті.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
30 липня 2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що оскаржуваний позивачем наказ № 62-д від 01.09.2017 року начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Снісар В.В. «Про накладання дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3» є правомірними та такими, що відповідає вині, характеру і тяжкості вчиненого позивачем дисциплінарного проступку.
22 серпня 2018 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію викладену в позовній заяві та зазначено, що відповідачем не надано жодних належних доказів та не спростовано наведені факти та обставини стосовно суті позовних вимог.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та у відповіді на відзив, просили суд задовольнити заявлені позовні вимоги, оскільки відповідач протиправно притягнув позивача до відповідальності.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечував, посилаючись на письмовий відзив, що міститься в матеріалах справи, у зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач самовільно залишив місце проведення перевірки та завдання покладене на позивача не було виконано, що призвело до без результативної перевірки об'єктів підприємства.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 2015 року по теперішній час позивач займає посаду головного державного інспектора відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області та є державним службовцем.
Наказом 17.07.2017 року № 1027-П головного державного інспектора відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління ОСОБА_3 включено до складу комісії для проведення позапланової перевірки суб'єкта господарювання ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».
Наказом № 420-вд від 31.07.2017 року інспектора ОСОБА_3 направлено у відрядження для участі у позаплановій перевірці суб'єкта господарювання ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» до м. Павлоград, термін відрядження з 02.08.2017 року по 04.08.2017 року.
По приїзду до м. Павлоград йому було видано завдання для участі у проведенні перевірки.
03 серпня 2017 року ОСОБА_3 було проведено перевірку виробничих об'єктів суб'єкта господарювання ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», після чого 03.08.2017 року останній повернувся до м. Нікополь для оформлення результатів перевірки на робочому місті.
04 серпня 2017 року 2017 року ОСОБА_3 складено службову записку на ім'я першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Тимченко Л.В., в якій останнього було попереджено про повернення до м. Нікополь у зв'язку з поганим самопочуттям.
Крім того, 04.08.2017 року заступником начальника Криворізького гірничопромислового управління Кононенком О.П. було складено службову записку на ім'я першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Тимченко Л.В., в якій просив скасувати один день на відрядження 04.08.2017 року на ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно наказу № 420-вд від 31.07.2017 року головному державному інспектору відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління ОСОБА_3
Наказом № 437-вд від 04.08.2017 року внесено зміни до наказу про відрядження ОСОБА_3 № 420-вд від 31.07.2017 року, а саме: відкориговано дні перебування у відрядженні головному державному інспектору відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління ОСОБА_3 - 2 дні з 02.08.2017 року по 03.08.2017 року.
04 серпня 2017 року ОСОБА_3 складено акти перевірок № 9/3.6-5 та № 10/3.6-5, які в свою чергу були направлені на електронні адреси посадових осіб об'єктів проведеної перевірки, а також до Відділу нагляду в металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.
Згідно службової записки начальника відділу інспекційної діяльності та розслідування нещасних випадків на виробництві Злигостаєва Д.Ю., у зв'язку з невиконанням наказу Головного управління від 27.07.2017 року № 1027-П на проведення позапланової перевірки суб'єкта господарювання ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» м. Павлоград, запропоновано розглянути дії головного державного інспектора відділу нагляду в металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами ОСОБА_3 на дисциплінарній комісії.
10 серпня 2017 року наказом першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Тимченко Л.В. № 56-д було відкрито дисциплінарне провадження щодо головного державного інспектора відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління ОСОБА_3
Рішенням дисциплінарної комісії ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, оформленим протоколом № 32 від 30.08.2017 року, було одноголосно вирішено направити начальнику Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності головного державного інспектора відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління ОСОБА_3 - оголосити догану.

Згідно висновку про наявність чи відсутність у діях головного державного інспектора відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління ОСОБА_3 дисциплінарного проступку та підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначено, що відповідно до службової записки начальника відділу інспекційної діяльності та розслідування нещасних випадків на виробництві Злигостаєва Д.Ю. та інформаційного листа голови комісії з перевірки ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Тимченко Л.В., ОСОБА_3 була проведена безрезультативна перевірка об'єктів ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», з'ясовано, що дії головного державного інспектора ОСОБА_3 містять ознаки дисциплінарного проступку.

Наказом начальника ГУ Держпраці у Дніпропетровській області № 62-д від 01.09.2017 року було оголошено догану ОСОБА_3, головному державному інспектору відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління.

Правомірність винесеного начальником ГУ Держпраці у Дніпропетровській області наказу № 62-д від 01.09.2017 року є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, врегульовано Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Частиною 2 ст. 1 Закону № 889- VIII визначено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з пп 7, 8 ч. 1 ст. 8 Закону № 889-VIII державний службовець зобов'язаний, зокрема, сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 9 Закону № 889-VIII, державний службовець під час виконання посадових обов'язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов'язки; державний службовець зобов'язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону № 889-VIII, наказ (розпорядження), доручення має містити конкретне завдання, інформацію про його предмет, мету, строк виконання та особу, відповідальну за виконання. Наказ (розпорядження) має бути письмовим, а доручення може бути письмовим або усним.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону № 889-VIII, керівник державної служби несе відповідальність за неналежний рівень службової дисципліни і здійснює повноваження щодо притягнення державних службовців до дисциплінарної відповідальності.

За невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом (стаття 64 Закону № 889-VIII).

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (ч. 1 ст. 65 Закону № 889-VIII).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII, дисциплінарними проступками є, зокрема, невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Види дисциплінарних стягнень та загальні умови їх застосування визначені статтею 66 Закону № 889-VIII.

До державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження, догана, попередження про неповну службову відповідність, звільнення з посади державної служби.

Згідно ч. 3 ст. 66 Закону № 889-VIII, у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

За кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарні провадження ініціюються суб'єктом призначення.

Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються): на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В": зауваження - суб'єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб'єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії (стаття 68 Закону № 889-VIII).

Статтею 73 Закону № 889-VIII визначено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця (стаття 74 Закону № 889-VIII).

Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення ( ч. 9, 10 ст. 69 Закону № 889-VIII).

Згідно ч. 11 ст. 69 Закону № 889-VIII, суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов'язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб'єкта призначення.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (частини 1 та 2 статті 77 Закону № 889-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 67 Закону № 889- VIII, дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків.

Частиною другою статті 67 Закону № 889- VIII визначено, що обставинами, що пом'якшують відповідальність державного службовця, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; 3) високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород; 4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Судом встановлено, що наказом першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Тимченко Л.В. № 56-д від 10.08.2017 року відкрито дисциплінарне провадження щодо головного державного інспектора відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління ОСОБА_3

Підставою для відкриття дисциплінарного провадження слугувала службова записка начальника відділу інспекційної діяльності та розслідування нещасних випадків на виробництві Злигостаєва Д.Ю., яка в свою чергу була мотивована тим, що ОСОБА_3 не виконано наказ Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 27.07.2017 року № 1027-П на проведення позапланової перевірки суб'єкта господарювання ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Крім того, в інформаційному листі голови дисциплінарної комісії з перевірки ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Тимченко Л.В. зазначено про проведення ОСОБА_3 безрезультативної перевірки об'єктів підприємства та невиконання двох наказів головного управління - наказ про призначення перевірки та наказ на направлення у відрядження.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у період з 02.08.2017 року по 04.08.2017 року ОСОБА_3 було проведено позапланову перевірку ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та складено акт перевірки виробничого об'єкта № 10/3.6-5 від 04.08.2017 року. При цьому, слід зазначити, що термін відрядження ОСОБА_3 для проведення позапланової перевірки ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» спочатку був встановлений з 02.08.2017 року по 04.08.2017 року, тоді як наказом першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Тимченко Л.В. № 437-вд від 04.08.2017 року термін відрядження ОСОБА_3 було скорочено до двох днів з 02.08.2017 року по 03.08.2017 року на підставі службової записки заступника начальника Криворізького гірничопромислового управління Кононенка О.П. та пояснень головного державного інспектора відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління ОСОБА_3

У зв'язку зі скороченням терміну відрядження на підставі наказу № 437-вд від 04.08.2017 року, акт перевірки ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» складався ОСОБА_3 безпосередньо на робочому місці у м. Нікополь 04.08.2017 року.

З урахуванням наведеного та пояснень позивача під час судового розгляду справи, суд приходить до висновку, що проведення позапланової перевірки об'єктів ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_3 відбулось 03.08.2017 року, оформлення ж результатів такої перевірки здійснено 04.08.2018 року, що підтверджується матеріалами справи, тобто вимоги наказів Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № 1027-П від 17.07.2017 року, № 420-вд від 31.07.2017 року та № 437-вд від 04.08.2017 року були виконані.

Твердження відповідача стосовно проведення позивачем без результативної перевірки об'єктів ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження, оскільки жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України на підтвердження останнього ГУ Держпраці у Дніпропетровській області не надано. При цьому, не зрозуміло в чому саме полягала без результативність перевірки об'єктів ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та які порушення під час проведення останньої були допущені головним державним інспектором Толстиком А.В.

Таким чином, під час судового розгляду справи відповідачем не доведено факту вчинення дисциплінарного проступку та вини позивача, згідно ст. 74 Закону України «Про державну службу».

Суд також звертає увагу, що при винесенні оскаржуваного наказу № 62-д від 01.09.2017 року відповідачем не була врахована позитивна характеристика ОСОБА_3, яка відзначає його як гарного працівника з великим досвідом роботи та який неодноразово нагороджувався грамотами за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов'язків.

Крім того, оскаржуваний наказ № 62-д від 01.09.2017 року, складений Головним управління Держпраці у Дніпропетровській області з порушенням ст. 77 Закону України "Про державну службу", оскільки останній не містить стислого викладу обставин справи.

Слід також зазначити, що з 2016 року ОСОБА_3 є членом первинної організації ПМГУ Криворізького гірничопромислового управління, що підтверджується довідкою № 10/18 від 07.08.2018 року, виданою заступником голови профспілкового комітету П.П. Полохало.

Згідно частини другої статті 252 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), частини другої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є.

Згода на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності згідно вказаних норм відповідачем отримана не була.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач при проведенні дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_3, діяв не на підставі Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу № 62-д від 01.09.2017 року начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Снісар В.В. «Про накладання дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3», оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність його прийняття.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 в розмірі 3000 грн., суд зазначає наступне.

Положеннями статті 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 (пункт 3) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 зазначеної Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що позивачем не обґрунтовано наявності причинного зв'язку між шкодою та протиправним рішенням Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме рішення відповідача призвело до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає лише, що протиправними діями Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, моральних переживаннях та у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість їх повноцінного продовження.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому або членам його сім'ї душевних страждань протиправними діями/рішенням відповідача по справі, зокрема, доказів погіршення стану здоров'я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача.

Крім того, позивач жодним чином не обґрунтовує розмір моральної шкоди саме в сумі 3000,00 грн.

Позивачем має бути доведено, а судом оцінено наявність та розмір такої шкоди в кожному окремому випадку.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факти заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області в особі начальника головного управління Снісар В.В. про визнання незаконними дій, скасування наказу та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ № 62-д від 01.09.2017 року начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Снісар В.В. "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (49050, м. Дніпро, вул. Казакова, 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 640,00 гривень (шістсот сорок грн.00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 09 листопада 2018 року.

Суддя Н.В. Боженко