Справа № 520/8946/18
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання вирішення заяви про відвід судді

29 листопада 2018 р. справа №520/8946/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Старосєльцевої О.В., за участі: секретаря судового засідання - Кіт С.В., позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Крайник К.О., третя особа - не прибув, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про відвід судді Старосєльцевої О.В. по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області №18174-СГ від 03.10.2017, -

встановив:

29.11.2018 року до канцелярії суду позивачем подано заяву про відвід судді Старосєльцевій О.В.

Заявник, використовуючи по суті доводи раніше поданої заяви про відвід судді, посилається, на його думку, на нові обставини, зазначаючи, що жодним чином не мотивує заяву про відвід порушеннями судом процесуальних норм, але при цьому висловлює незадоволення, що в ухвалі ХОАС з питання прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративні справі №520/8946/18 від 18.10.2018р. "запропоновано позивачу не пізніше трьох днів з дати одержання відзиву на позов подати до канцелярії суду, а також направити іншим особам, котрі беруть участь у розгляді даної справи, - відповідь на відзив разом з доказами про дату одержання відзиву на позов". На думку заявника, встановлений судом строк у три дні свідчить про дискримінацію позивача та є перешкоджанням доступу до правосуддя, оскільки, вона є людиною похилого віку, яка має худобу, повинна її своєчасно годувати, а не покидати на тривалий час, щоб звернутися за правовою допомогою та встигнути за три дні приїхати з села до міста Харкова та подати відповідь на відзив. Вище зазначене свідчить про недостатньою соціальну компетентність судді, що на думку заявниці, підтверджено висновком колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 18.09.2018р. стосовно судді Старосєльцевої О.В.

Вирішуючи по суті подану заяву про відвід за участі позивача, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Частиною 3 ст.39 КАС України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду.

Зі змісту наведеної норми процесуального закону вбачається, що законодавець 1) запровадив загальне правило присікальних строків подання заяви про відвід, 2) запровадив виключне правило подання заяви про відвід у виняткових випадках, коли підстава для відводу стала відомою після збігу (спливу, завершення) присікальних строків подання заяви про відвід, 3) запровадив можливість вирішення протокольною ухвалою у порядку ч.7 ст.243 КАС України юридичної долі заяви про відвід, поданої повторно, але з вже раніше наведених підстав.

Підстави для відводу від участі у справі викладені законодавцем у ч.1 ст.36 КАС України.

Суд вважає, що у даній справі такі підстави відсутні.

При цьому суд зауважує, що у силу ч. 4 ст. 36 КАС України незгода особи з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Окрім того, суд зазначає, що ухвала суду від 18.10.2018р. по справі №520/8946/18, була отримана позивачем, ще 23.10.2018р.

Справа була призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 06.11.2018р.

У призначену судом дату позивач прибув до суду та в цей же день - 06.11.2018р. подав через канцелярію суду заяву про відвід судді Старосєльцевої О.В., мотивуючи її недостатньою соціальною компетентністю судді, так як за результатами кваліфікаційного оцінювання суддею було набрано лише 737,125 балів із 1000 максимальних.

Заяву про відвід від 06.11.2018р. було розглянуто суддею Старосєльцевою О.В. та передано для вирішення по суті у порядку ч.4 ст.40 КАС України іншому складу суду.

Отже, про встановлений судом строк для подання відповіді на відзив позивачу достеменно стало відомо ще з 23.10.2018р.

Однак дане питання не порушувалося позивачем у першій заяві про відвід судді від 06.11.2018р.

Тому суд сприймає вчинену позивачем процесуальну дію з приводу подання в день судового засідання другої заяви про відвід за штучним приводом і мотивами як зловживання процесуальним правом, спрямоване на безпідставне затягування строку розгляду адміністративної справи, що явно та однозначно суперечить завданню адміністративного судочинства.

Указане дає суду підстави для поширення на спірні правовідносини дії ч.3 ст.45 КАС України.

Згідно з ч.12 ст.40 КАС України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

При розв'язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду заяви про відвід суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення цієї заяви, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення питання про відвід.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 36-40, 45, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Заяву про відвід - залишити без розгляду.

Роз'яснити, що ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту підписання.

Судове рішення виготовлено у повному обсязі у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України 03.12.2018 року.

Суддя Старосєльцева О.В.