Справа № 804/3949/18
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

20 листопада 2018 року

м. Дніпро

справа № 804/3949/18

Суддя І інстанції - Жукова Є.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогоподарське підприємство «Колор»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогоподарське підприємство «Колор» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогоподарське підприємство «Колор» 31 травня 2018 року звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, згідно з яким просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18.05.2018 року на суму штрафу у розмірі 30% в сумі 62210,68 грн. за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 207368,96 грн.

Позов обґрунтовано фактично тим, що провести реєстрацію розрахунків коригування №94, 96, 97 від 19.12.2017 року в терміни, передбачені ПК України, товариство не мало можливості виключно внаслідок технічної неможливості (незаконного блокування первісної податкової накладної та відсутність в ЄРПН даних щодо неї).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що реєстрація податкових накладних, а саме: №87 від 09.12.2017 р., №89 від 13.12.2017 р. та №90 від 15.12.2017 р. відбулась у відповідності до п.201.10 ст.201 ПК України з порушенням граничних строків реєстрації останніх – на 58 днів, тобто від дати винесення квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: №94 від 19.12.2017 р. до податкової накладної №87 від 09.12.2017 р.; №96 від 19.12.2017 р. до податкової накладної №89 від 13.12.2017 р.; №97 від 19.12.2017 р. до податкової накладної №90 від 15.12.2017 р. та до дати їх фактичної реєстрації, а саме: 07.03.2018 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його до апеляційного суду вважаючи його незаконним та необґрунтованим. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що у ситуації, що склалася, позивачем було здійснено всі передбачені фіскальним органом дії з метою покладених на підприємство як платника податків обов’язків. Крім того, в доводах апеляційної скарги позивач зазначає про невідповідність висновку акта перевірки та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення принципу законності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник відповідача просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що відповідачем проведено камеральну перевірку позивача з питань своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених за грудень 2017 року, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням граничних строків реєстрації, за результатами якої складено акт від 18.04.2018 року №305/12-11/36725022 «Про результати камеральної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство «Колор» () питання своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених за грудень 2017 року» (а.с.35).

В акті перевірки від 18.04.2018 р. №305/12-11/36725022 відповідачем зроблено висновок, що дані камеральної перевірки свідчать про порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «СП «КОЛОР». Відповідальність платника передбачена пунктом 1201.1. статті 1201 глави 11 розділу ІІ Податкового кодексу України. Загальна сума штрафу 62210,68 грн.

На підставі висновків, викладених в акті від 18.04.2018 р. №305/12-11/36725022 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 18.05.2018 року на суму штрафу у розмірі 30% в сумі 62 210,68 грн. за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 207 368,96 грн. (а.с.42).

Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов’язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

У разі реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до початку проведення перевірки, предметом якої є дотримання вимог цього Кодексу щодо своєчасності реєстрації таких документів в Єдиному реєстрі податкових накладних, штрафні санкції, передбачені пунктом 120-1.2 цієї статті, не застосовуються. Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Як вбачається з матеріалів справи, щодо ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Колор» було виписано податкові накладні, а саме: №87 від 09.12.2017 р., №89 від 13.12.2017 р. та №90 від 15.12.2017 р.

Як вбачається із заперечень на акт камеральної перевірки від 18.04.2018 року, та не заперечується відповідачем, податкову накладну №87 від 09.12.2017 р. позивачем було направлено на реєстрацію 27.12.2017 року, податкову накладну №89 від 13.12.2017 р. – 28.12.2017 року, та податкову накладну №90 від 15.12.2017 р. – 29.12.2017 року.

Проте, реєстрацію вищезазначених податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідачем було зупинено.

Після зупинення реєстрації вищезазначених податкових накладних позивачем було подано пояснення, а після блокування цих податкових накладних подано до Державної фіскальної служби скарги.

Після розгляду скарг позивача заблоковані податкові накладні, а саме: №87 від 09.12.2017 р., №89 від 13.12.2017 р. та №90 від 15.12.2017 р. були розблоковані, а 07 березня 2018 року зареєстровані в системі .

Тобто, зазначені вище податкові накладні, складені ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Колор» фактично були зареєстровані контролюючим органом – 07.03.2018 року. Враховуючи те, що зазначені податкові накладні були направлені позивачем на реєстрацію у встановлений ст. 201 Податкового кодексу України строк, при цьому фактично зареєстроваі податковим органом 07.03.2018 року після розгляду скарг позивача, тобто пропуск строку на реєстрацію цих податкових накладних відбувся не з вини позивача.

З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2017 року до податкової накладної №87 від 09.12.2017 року складено розрахунок корегування №94, який позивачем відправлено на реєстрацію 05.01.2018 року, проте документ не прийнято податковим органом на реєстрацію, оскільки відсутня зареєстрована податкова накладена №87 від 09.12.2017 року.

19.12.2017 року до податкової накладної №89 від 13.12.2017 року складено розрахунок корегування №96, який позивачем відправлено на реєстрацію 05.01.2018 року, проте документ не прийнято податковим органом на реєстрацію, оскільки відсутня зареєстрована податкова накладена №89 від 13.12.2017 року.

19.12.2017 року до податкової накладної №90 від 15.12.2017 року складено розрахунок корегування №97, який позивачем відправлено на реєстрацію 05.01.2018 року, проте документ не прийнято податковим органом на реєстрацію, оскільки відсутня зареєстрована податкова накладена №90 від 15.12.2017 року.

Реєстрація вищезазначених розрахунків коригування, а саме: №94, №96, №97 у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідачем відбулася 14.03.2018 року, тобто після реєстрації податкових накладних №87 від 09.12.2017 р., №89 від 13.12.2017 р. та №90 від 15.12.2017 р., реєстрацію яких було здійснено з порушенням встановлених законом строків.

Враховуючи те, що реєстрація податкових накладних №87 від 09.12.2017 р., №89 від 13.12.2017 р. та №90 від 15.12.2017 р., здійснена з порушенням встановлених законом строків, проте порушення цього строку відбулося не з вини позивача, суд апеляційної інстанції вважає, що платник податків, який діяв сумлінно та вчиняв передбачені законом дії на реєстрацію податкових накладних не може нести відповідальність за порушення, які відбулися не з його вини як наслідок оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем не доведено наявність дій платника податків, спрямованих на порушення встановлених законом строків для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних або дій які б свідчили про бездіяльність платника податків щодо своєчасної реєстрації цих документів, як наслідок апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб'єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу було подано договір про надання правової допомоги № 0208-02 від 02 серпня 2017 року, рахунок на оплату № 17 від 22 травня 2018 року, платіжне доручення від 24 травня № 1805 про оплату за надання юридичних послуг згідно додатку № 5 до договору №№ 0208-02 від 02 серпня 2017 року на суму 8000 грн.

З наданих документів жодним чином не обґрунтовано заявлену вартість послуг з посиланням на первинні документи розрахунку наданих послуг, не надано акту виконаних послуг.

Крім того, згідно з позицією, сформульованою Верховним Судом у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне приведення укладених до 15 грудня 2017 року договорів у відповідність до вимог діючого КАС України та доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218.

Враховуючи те, що наданими документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає, що вимога щодо стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Стягненню на користь позивача підлягає лише сплачена сума судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 4005 грн.

Керуючись п.2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогоподарське підприємство «Колор» – задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року у справі №804/3949/18 – скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогоподарське підприємство «Колор» – задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18 травня 2018 року.

Стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогоподарське підприємство «Колор» сплачений судовий збір у розмірі 4405 грн. (чотири тисячі чотириста п’ять грн.).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 22 листопада 2018 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя О.О. Круговий

суддя С.В. Сафронова