Справа № 280/4557/18
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Справа № 280/4557/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) до Фізичної особи-підприємця Кюрчева Владислава Дмитровича (АДРЕСА_1, 71100) про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить: стягнути суму заборгованості з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 108576,39 грн. з відповідача.

Крім того, просить розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовує Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України) та зазначає, що згідно облікової картки платника у відповідача наявна заборгованість, яка виникла в результаті несплати самостійно узгодженої сум податкового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності з фізичних осіб. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, а тому підлягає примусовому стягненню у судовому порядку. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача податковий борг у загальній сумі 108576,39 грн.

Ухвалою суду від 05.11.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/4557/18. Судове засідання призначено на 29.11.2018 об 11:30 без виклику сторін.

Відповідач відзив та докази на його підтвердження суду не надав. Про час розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав - 09.11.2018, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Частиною 2 ст. 263 КАС України визначено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Повний текст судового рішення складено та підписано урахуванням вищезазначених норм.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця виконавчим комітетом Бердянської міської ради - 13.09.2001, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 16-17).

Відповідач є платником податків та зборів і перебуває на податковому обліку в Бердянській ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області з 20.09.2001 за №4076, що підтверджується витягом з бази даних Бердянськї ОДПІ (а.с. 12).

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Також, підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до довідки про стан частини податкового боргу, станом на 02.10.2018, за відповідачем рахується заборгованість з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) в сумі 108576,26 грн. (а.с. 10). Заборгованість також підтверджується витягом інтегрованої (облікової) картки платника податків (а.с. 15).

Податковий борг з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) в сумі 108576,26 грн. виник на підставі самостійно поданої відповідачем податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) №5796 від 20.02.2018 на суму 204174,25 грн. (а.с. 14).

Відповідно до зазначеної декларації, відповідач повинен щомісяця сплачувати орендну плату за землю в розмірі 17014,52 грн. (грудень 2018 року - 17014,53 грн.) (а.с. 14).

Відповідачем не сплачені самостійно визначені податкові зобов'язання з плати за землю по терміну слати: до 30.04.2018 на суму 17014,52 грн., до 30.05.2018 на суму 17014,52 грн., до 30.06.2018 на суму 17014,52 грн., до 30.07.2018 на суму 17014,52 грн., до 30.08.2018 на суму 17014,52 грн. та до 30.09.2018 на суму 17014,52 грн.

Таким чином сума основного боргу ОСОБА_1 склала 102087,12 грн. (17014,52 грн. х 6).

Пунктом 46.1 ст. 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 49.1 ст. 49 Кодексу).

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У зазначені строки грошове зобов'язання відповідачем не сплачено (вказана обставина відповідачем не спростована), а тому у відповідності до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України вважається сумою податкового боргу.

Крім того, на підставі п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов'язань з вказаного податку відповідачу нарахована пеня в загальній сумі 6489,14 грн. за період з 30.03.2018 по 28.09.2018 (а.с. 11).

Таким чином загальна сума податкового боргу відповідача складає 108576,26 грн. (основний борг 102087,12 грн. + пеня 6489,14 грн.).

У зв'язку з несплатою платником податків узгоджених сум податкових зобов'язань, позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме, згідно п.59.1 ст.59 ПК України, де визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 ст. 59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Так, 19.08.2015 відповідачу вручена податкова вимога форми «Ф» від 13.08.2015 на суму 20133,87 грн. (а.с. 13).

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Таким чином, кодексом не передбачено надіслання податкових вимог на кожну суму боргу, а тому податкові вимоги на борг, що утворився після надіслання вимоги не надсилались.

Згідно із п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.п. 95.1- 95.3 ст. 95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.4 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказів оскарження податкової вимоги в судовому чи адміністративному порядку або сплати (часткової сплати) суми боргу відповідач не надав.

Також відповідачем не надано відзив на адміністративний позов.

Аналіз зазначених вище вимог законодавства, наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідачем в порушення вимог законодавства не сплачено суму податкового боргу в розмірі 108576,26 грн., а отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, позивачем не доведена наявність у відповідача заборгованості з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 108576,39 грн., а матеріалами справи підтверджується розмір такої заборгованості лише на суму 108576,26 грн.

З наведених підстав позов в частині стягнення з відповідача 0,13 грн. є необґрунтованим, а тому в цій частині слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Запорізькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 71100; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) суму заборгованості з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) у розмірі 108576,26 грн. (сто вісім тисяч п'ятсот сімдесят шість гривен 26 копійок), які перерахувати на р/р 0011 місцевий бюджет, код платежу 18010900, , МФО 813015, банк одержувача Бердянське УДКСУ ГУДКСУ.

У задоволенні позовних вимог на суму 0,13 грн. (нуль гривень 13 копійок) відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль