Справа № 360/1328/18
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року справа № 360/1328/18

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві , третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови ,

встановив:

До Бородянського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить:

- визнати дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження неправомірними;

- визнати постанову про закінчення виконавчого провадження № 56184624 від 08.05.2018 незаконною;

- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 56184624 від 08.05.2018;

- зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві винести постанову про накладення на боржника штрафу та попередження про кримінальну відповідальність в виконавчому провадженні № 56184624 від 08.05.2018.

Згідно з ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 08.06.2018, вказана адміністративна справа передана за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено Щавінського В. Р. головуючим суддею, що буде розглядати дану адміністративну справу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2018 позовну заяву було залишено без руху.

07.08.2018 на адресу суду надійшла квитанція про сплату судового збору у розмірі 704,80 грн. та заява з уточненими позовними вимогами, а саме визнати протиправною та скасувати Постанову про закінчення виконавчого провадження № 56184624 від 08.05.2018 винесену Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.08.2018 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 (далі - Постанова №103) не регулює порядок виконання судових рішень та її норми в жодному випадку не є підставою для звільнення суб'єкта владних повноважень від виконання обов'язків, що покладені на нього такими рішеннями.

На думку позивача доводи Пенсійного фонду та державного виконавця про фактичне виконання рішення суду є свідченням того, що останні не визнають обов'язковість для них рішення суду.

Позивач звертає увагу на те, що рішення суду набрало законної сили до набрання чинності Постановою №103, тому вона не може регулювати виплату або встановлювати порядок виплати згідно рішення суду.

На підставі викладеного позивач доходить висновку про хибність доводів Пенсійного фонду та державного виконавця про повне фактичне виконання ними рішення суду та про наявність достатніх підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 56184624 від 08.05.2018.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 не має жодних правових підстав вчиняти дії щодо проведення перерахунку та виплати пенсій в будь-який інший спосіб, окрім встановленого Постановою № 103.

На думку відповідача, відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 103, якою визначено умови, розміри та порядок здійснення перерахунку пенсії тієї категорії, до якої віднесена пенсія позивача.

Відповідач вважає, що дії Управління пенсійного фонду щодо перерахунку та виплати пенсії позивача проведені у чіткій послідовності до вимог чинного законодавства України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судові засідання не прибув.

15.11.2018 на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2017 Бородянським районний суд Київської області винесено постанову у справі №360/2391/17, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, яка набрала законної сили 23.02.2018.

На виконання вказаної Постанови виданий Виконавчий лист №360/2391/17 від 10.04.2018.

Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Відділ) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження 18.04.2018 на виконанні перебувало виконавче провадження ВП № 56184624 з примусового виконання виконавчого листа № 360/2391/17 виданого 10.04.2018 Бородянським районним судом Київської області про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» та довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області № П-2783 від 1 червня 2017 року про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, та провести виплату пенсії з урахуванням вже виплачених коштів.

У резолютивній частині виконавчого листа зазначено: «Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» та довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області № П-2783 від 1 червня 2017 року про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, та провести виплату пенсії з урахуванням вже виплачених коштів».

Згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 3900/09-02 від 03.05.2018, до якого додано копію Перерахунку пенсії по пенсійній справі № - МВС від 01.04.2018 та копію Розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № проведено перерахунок пенсії та здійснено часткову виплату за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 в сумі 5994,00 грн. Виплата суми перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 47283,48 грн. буде здійснюватися в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018.

Враховуючи наведені обставини, державним виконавцем 08.05.2018 винесено оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження (далі - оскаржувана постанова).

В резолютивній частині Постанови про закінчення виконавчого провадження зазначено:

«Згідно резолютивної частини виконавчого документа, перерахунок та виплату пенсії слід здійснити відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», частиною четвертою якої передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Такий порядок встановлений, зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким івшим категоріям осіб».

Позивач, не погодившись з вказаною постановою звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати її.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на території України.

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом частини першої статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Водночас передбачене частиною першої статті 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов'язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною першою статті 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 86 КАС України.

При цьому суди також повинні враховувати вимоги частин четвертої та п'ятої статті 11 КАС України щодо необхідності офіційного з'ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках витребувати ті докази, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

З метою надання правової оцінки законності оспорюваної постанови на предмет того, чи є виконаним рішення суду, як про це стверджують відповідач та третя особа, або воно не виконано у спосіб, визначений судовим рішенням, яке набрало законної сили, як на цьому наполягає позивач, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону №1403-VIII).

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Зі змісту оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження №56184624 від 08.05.2018 вбачається, що державний виконавець при її винесенні керувався вимогами пункту 9 частини першої статті 39 та статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Стаття 40 Закону №1404-VIII визначає наслідки закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа.

Судом встановлено, що 07.05.2018 на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 03.05.2018 №3900/09-02 до якого додано копію Перерахунку пенсії по пенсійній справі № - МВС від 16.03.2018 та копію Розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № . Згідно вказаного повідомлення та доданих копій документів, стягувачу проведено перерахунок пенсії та здійснено часткову виплату за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 в сумі 5994,00 грн. Виплата суми перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 47283,48 грн. буде здійснюватися в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018.

Враховуючи наведені обставини, державним виконавцем 16.05.2018 винесено оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження.

У мотивувальній частині постанови про закінчення виконавчого провадження №56184624 від 08.05.2018 вказано, що згідно резолютивної частини виконавчого документа, перерахунок та виплату пенсії слід здійснити відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", частиною четвертою якої передбачено, що усі призначені за цим законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У спірній постанові зазначено, що такий порядок встановлений, зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Також у спірній постанові вказується, що відповідно до повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 03.05.2018 №3900/09-02 стягувачу проведено перерахунок пенсії з 01.04.2018 та здійснено часткову виплату за період з 01.01.2018 по 31.03.2018. Виплата суми перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 здійснюватиметься в порядку, визначеному Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103.

Наведені обставини, як зазначено в спірній постанові, свідчать про фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом, що згідно п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Суд не може погодитися із правомірністю застосування відповідачем та третьою особою до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 з огляду на таке.

Нормами статті 22 Конституції України закріплено, що права та свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесені змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно вимог статті 63 Закону № 2262-ХІІ (у редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону.

Згідно з частиною 4 статті 63 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

29 грудня 2015 року набрав чинності Закон України від 23.12.2015№ 900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" (далі - Закон № 900-VIII).

Цим Законом були внесені зміни до статті 63 Закону № 2262-ХІІ. Статтю 63 доповнено новою частиною такого змісту: "Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських".

Статтею 51 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Згідно з частиною третьою статті 51 Закону України № 2262-ХІІ (у редакції Закону України від 15.07.2015 № 614, який набрав чинності 01.01.2016) перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до абзацу 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Згідно із статтею 102 Закону України "Про Національну поліцію", пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015№ 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова № 988) та постановою від 18.11.2015№ 947 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006№ 268" встановлено розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади і оклади за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ.

Постанова № 988 набрала чинності 02.12.2015.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393" (далі - Порядок № 45), яка набрала чинності 20.02.2008.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 45, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

На підставі зазначеного в пункті 1 Порядку № 45 рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв'язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п'ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п'ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами 2 і 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, збільшення грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника міліції на підставі Постанови №988 згідно із Законом № 900-VIII, статтями 51, 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Конституційний Суд України у Рішенні від 9 лютого 1999 року № 21-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Отже, з набранням чинності Постановою № 988, якою збільшені розміри посадових окладів поліцейських, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії.

Оскільки Постанова № 988, якою встановлені розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і окладами за спеціальними званнями, набрала чинності 02.12.2015, позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських, з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто з 01.01.2016.

У постанові Бородянського районного суду Київської області від 13.12.2017 у справі №360/2391/17 судом зазначено, що Головним управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсії з посиланням на те, що відсутні законні підстави для даного перерахунку, а тому суд визнає за необхідне, частково задовольняючи позов, визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", № 947 від 18 листопада 2015 року "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268", протиправними, та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року відповідно до вимог вказаного законодавства та довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області від 01 червня 2017 року про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року.

Таким чином, на момент набрання даним судовим рішенням законної сили, яке зобов'язувало Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести виплату пенсії позивачу з урахуванням вже виплачених коштів, Постанови № 103 не існувало.

Крім того, Конституційний Суд України розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист певних категорій громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управлінні державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016).

У рішенні від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист" Конституційний Суд України прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей (служба в правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей), що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або відставку.

15 лютого 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду за результатами розгляду зразкової справи прийняв рішення в адміністративній справі № 820/6514/17 за позовом громадянина до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо здійснення перерахунку та виплати позивачу як пенсіонеру органів внутрішніх справ згідно із Законом України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статтями 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", на підставі наданої довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області про грошове забезпечення від 19.06.2017 для перерахунку пенсій з урахуванням грошового забезпечення поліцейських та зобов'язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01 січня 2016 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ згідно із Законом України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статтями 51,63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", на підставі наданої довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області про грошове забезпечення від 19.06.2017 для перерахунку пенсій з урахуванням грошового забезпечення поліцейських.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своєму рішенні від 15.02.2018 зазначив, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зміна грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника міліції на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", яка набрала чинності 02.12.2015.

Відповідно до рішення у зразковій справі Верховним Судом вказано, що згідно зі статтею 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивач має право на перерахунок пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Згідно з вимогами частини третьої статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Водночас, суд зазначає, що після набрання законної сили судовим рішенням Бородянського районного суду Київської області від 13.12.2017 у справі №360/2391/17 щодо позивача відбулась зміна правового врегулювання спірних правовідносин, шляхом прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №103 від 21.02.2018 року, якою встановлено новий порядок перерахунку та виплати пенсій пенсіонерам внутрішніх справ.

До матеріалів виконавчого провадження третьою особою додані докази проведення позивачу перерахунку пенсії відповідно до ст. 63 Закону № 2262, Постанови № 988, з урахуванням довідки Ліквідаційної комісії про розмір грошового забезпечення за нормами постанови КМУ № 103 від 21.02.2018, що і зумовило закінчення виконавчого провадження відповідачем, адже в спірній постанові з посиланням на лист ГУ ПФУ у Київській області від 03.05.2018 №3900/09-02 зазначено, що здійснення часткової виплати пенсії за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 свідчать про фактичне виконання рішення суду. При цьому державний виконавець в оспорюваній постанові зауважив, виплата суми перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 здійснюватиметься в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018.

Так, судом встановлено, що перерахунок пенсії позивачеві був здійснений з урахуванням вимог пункту 3 Постанови № 103, яка була прийнята 21.02.2018 пунктом 3 якої, відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Кабінет Міністрів України, постановив перерахувати з 01.01.2016 пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року.

Сума перерахованих пенсій для виплати за період 01.01.2016 по 31.12.2017 обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01.01.2018 та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

- з 01.01.2019 по 31.12.2019 - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017;

- з 01.01.2020 - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач з урахуванням вимог статті 63 Закону №2262-ХІІ та Постанови № 988, 23.04.2018 здійснив перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2016 та її часткову виплату за період з 01.01.2018 по 31.03.2018.

Разом з цим виплату різниці в пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 Головне управління ПФУ у Київській області вирішило провести з урахуванням особливостей, встановлених Кабінетом Міністрів України у Постанові № 103, - починаючи з 01.01.2019.

У свою чергу, як вже зазначено судом, Законом №2262-ХІІ встановлено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відтак, враховуючи, що з 01.01.2016 у позивача виникли обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, зокрема, відбулась зміна розміру видів грошового забезпечення поліцейських, та враховуючи, що такий перерахунок та виплата своєчасно не були проведені саме з вини державних органів, саме з цього часу необхідно здійснити перерахунок та виплату на підставі судового рішення, що набрало законної сили без застосування норм постанови КМУ №103.

Також суд зазначає, що виплата позивачу пенсії у спосіб, передбачений Постановою № 103, не узгоджується з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини 3 статті 52 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій проводиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Цією або жодною іншою нормою Закону № 2262-ХІІ, який у спірних правовідносинах є спеціальним, не передбачено можливість сплати пенсії частинами у майбутньому та/або із застереженнями про наявність фінансування.

При цьому суд звертає увагу на те, що Закон № 2262-ХІІ не надає Кабінету Міністрів України повноважень встановлювати чи змінювати порядок виплати пенсії.

Керуючись положеннями частини 3 статті 7 КАС України, суд у спірних правовідносинах до питань порядку виплати пенсії після її перерахунку застосовує положення Закону № 2262-ХІІ, який має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018.

При вирішенні даного спору застосуванню підлягають положення статті 58 Конституції України, за змістом якої, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Судом встановлено, що позивач набув право на перерахунок пенсії з 01.01.2016, відповідно до Закону України від 23.12.2015 №900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей".

У той же час, постанова Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 набрала чинності 24.02.2018.

Конституційний Суд України у Рішенні від 9 лютого 1999 року N 21-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Особливості правового застосування, визначені Постановою №103, в тому числі пунктами 3 і 5, на думку суду, створюють нові публічно-правові відносини між позивачем, Головним управлінням ПФУ у Київській області та відповідачем, які виникли з 24.02.2018 року і не є предметом розгляду в даній адміністративній справі, хоча й охоплюють період примусового виконання рішення суду, проте в силу наведених норм Конституції України не можуть мати зворотної дії в часі.

Отже, застосування до правовідносин, які виникли до 24.02.2018, положень постанови Кабінету Міністрів України, в редакції чинній після 24.02.2018, з огляду на її прийняття після виникнення спірних правовідносин і навіть набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №360/2391/17 та погіршення становища позивача в частині строків виплати належної йому пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, порушуватиме конституційний принцип незворотності дії законів в часі.

З урахуванням зазначеного, вирішуючи питання щодо порядку здійснення виплати позивачеві пенсії за наслідками перерахунку суд виходить з того правового регулювання, що було чинним на момент виникнення права позивача на такий перерахунок та виплату.

Водночас, беручи до уваги, що виплату перерахованої з 01.01.2016 по 31.12.2017 пенсії ГУ ПФУ у Київській області на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження не здійснило, а доводи третьої особи, з якою погодився й відповідач, що така виплата має здійснюватися лише з 01.01.2019, не ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає, що постанова Бородянського районного суду Київської області від 13.12.2017 у справі №360/2391/17, на підставі якої Бородянським районним судом Київської області 10.04.2018 було видано виконавчий лист №360/2391/17, на момент винесення спірної постанови про закінчення виконавчого провадження не була виконана.

Відтак старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Кедою М.В. передчасно закінчено виконавче провадження № 56184624.

З огляду на вказане вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування Постанову про закінчення виконавчого провадження № 56184624 від 08.05.2018 винесену Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів та пояснень, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн. Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 704.80 грн. підлягають стягненню з Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до положень ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати Постанову про закінчення виконавчого провадження № 56184624 від 08.05.2018винесену Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

3. Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного судупротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.