Справа № 0240/3204/18-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 листопада 2018 р. Справа № 0240/3204/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Макарової К.В.

позивача: Олішевського В.В.

представника позивача: Глівінської С. Й.

представників відповідача: Сліренка В. С., Тимкова М. Г.

розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповдальністю "Транссигнал ОЛК"

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Транссигнал ОЛК" з адміністративним позовом до головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 10.09.2018р. TOB «Транссигнал ОЛК» отримало повідомлення про те, що відповідно до наказу ГУ ДФС у Вінницькій області №5299 від 04.09.2018р. призначено документальну невиїзну перевірку дотримання законодавства України з питань державної митної справи з 07.09.2018р.

Позивач не погоджується із наказом №5299 та вважає його протиправним, оскільки, наказ та письмове повідомлення про дату її початку, місце проведення перевірки отримано позивачем лише 10.09.2018р. року, тоді як перевірка розпочата 07.09.2018 року.

Окрім того, податковий орган не дотримався вимог ст. 78 ПК України, виконання якої є необхідним у відповідності до п.79.1 ст.79 ПК України, що визначає особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Відтак, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом та просить суд визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління ДФС у Вінницькій області №5299 від 04.09.2018 року про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ "Транссигнал ОЛК".

Також, з адміністративним позовом ТОВ "Транссигнал ОЛК" подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню ДФС у Вінницькій області проводити документальну невиїзну перевірку ТОВ "Транссигнал ОЛК".

14.09.2018 року ухвалою суду відмовлено позивачу у забезпеченні адміністративного позову.

Ухвалою суду від 17.09.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

У відповідності до положень КАС України та на виконання вимог ухвали суду від 17.09.2018 року стороною відповідача подано до суду відзив за вх. №44543 щодо позовних вимог ТОВ "Транссигнал ОЛК". З огляду на зміст, який викладений у відзиві, відповідач заперечує проти адміністративного позову та просить суд відмовити, з огляду на наступне.

Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 1 статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до статті 351 Митного кодексу України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України; 3) документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів; 4) документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки; 5) присутність уповноважених посадових осіб підприємства або громадянина, що перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обов'язкова.

ГУ ДФС у Вінницькій області на підставі пункту 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України проведено документальну невиїзну перевірку дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи за МД від 26.06.2017 №UA401010/2017/021720, в зв'язку з отриманням від уповноваженого органу Німеччини документального підтвердження відомостей щодо країни походження товару, листом від 29.06.2018 №Z4215F-235/18-l, доведений листом ДФС України від 16.07.2018 №. 21582/7/99-99-19-04-02-17.

Письмове повідомлення від 04.09.2018 № 4092 про дату початку та місце проведення документальної невиїзної перевірки дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи за МД від 26.06.2017 №UA401010/2017/021720, та копію наказу від 04.09.2018 №5299, направлено TOB «Транссигнал ОЛК» рекомендованим листом з повідомленням про вручення №640 04.09.2018.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №640, TOB «Транссигнал ОЛК» отримано листа 06.09.2018.

Документальну невиїзна перевірка дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи за МД від 26.06.2017 №UA401010/2017/021720 розпочата 07.09.2018.

Враховуючи вищевикладене, ГУ ДФС у Вінницькій області вважає позовні вимоги «Транссигнал ОЛК», безпідставними та необґрунтованими.

Також, стороною позивача подано до суду відповідь на відзив за вх. №45168, як слідує із змісту позивач підтримує позовні вимоги та просить суд задовольнити адміністративний позов. При цьому відзначає, що поштове повідомлення про проведення перевірки було отримано охоронцем ТОВ "Компанія ТРАНСАГРО", оскільки він отримував усю кореспонденцію серед якої був лист від ДФС. Згодом лист було передано позивачу, а саме 10.09.2018 року про що свідчить супровідний лист.

У період з 29.08.2018 року по 07.09.2018 року директор ТОВ "Транссигнал" знаходився за кордоном, в зв'язку із чим мав можливість отримати лист лише 10.09.2018 року.

Окрім того, ДФС має дотримуватись розумних строків між датою винесення наказу про перевірку і датою початку перевірки, оскільки платник податку має бути належним чином повідомлений про перевірку.

В судовому засіданні сторони підтримали свої позиції щодо позовних вимог, зокрема, позивач просив задовольнити позов та відповідач проти позову заперечував.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

На підставі пункту 2 частини 2 ст. 351 Митного кодексу України 04.09.2018 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області винесено наказ №5299 "Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ "Транссигнал ОЛК".

Згідно наказу №5299 наказано провести документальну невиїзну перевірку дотримання ТОВ "Транссигнал ОЛК" вимог законодавства України з питань державної митної справи за митною декларацією від 26.06.2017 року №UA401010/2017/021720.

Перевірку визначено провести в строк з 07.09.2018 року по 14.09.2018 року.

04.09.2018 року податковим органом сформовано повідомлення №4092 про те, що буде проводитись з 07.09.2018 року за адресою м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7 каб. 525 документальна невиїзна перевірка дотримання законодавства України з питань державної митної справи ТОВ "Транссигнал ОЛК".

Позивач заперечує правомірність наказу, тому звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. (ч. 2 ст. 1 Митного кодексу України).

Згідно приписів ч. 41.1 ст. 41 ПК України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України. (ч.41.3 ст. 41 ПК України)

За змістом ч.ч.1-3 ст. 345 Митного кодексу України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться органами доходів і зборів з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; 3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Безпосередньо питання проведення невиїзного контрольного заходу врегульовано нормами ст. 351 Митного кодексу України.

Зокрема, відповідно до ч.ч. 1-4 названої, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Аналіз зазначених вище норм, дає змогу дійти висновку, що орган доходів і зборів в праві приступити до проведення позапланового контрольного заходу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Окрім того, положеннями ч. 42. 2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно матеріалів справи, встановлено, що повідомлення про проведення перевірки від 04.09.2018 за №4092 та наказ від 04.09.2018 №5299 були отримані особою, працівником іншої юридичної особи ТОВ "Компанія Трансагро". Так, згідно листа ТОВ "Компанія Трансагро" №38/18 від 10.09.2018 повідомило, що 06.09.2018 помилково отримали кореспонденцію ТОВ "Транссигнал", а саме лист ДФС у Вінницькій області, що також, підтверджено доповідною запискою безпосередньо особи, що отримала - охоронець ОСОБА_5.

Підсумовуючи наведене, аналізованими нормами ст. 351 Митного кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З письмовим повідомленням про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

У даному випадку матеріали справи не містять документів про належне повідомлення позивача про проведення перевірки, оскільки повідомлення від 04.09.2018 р. № 4092 та наказ від 04.09.2018 №5299 отримано позивачем 10.09.2018, в той час як перевірку розпочато 07.09.2018.

Окрім того суд зазначає, що Вінницька митниця ДФС направила на адресу Головного управління ДФС у Вінницькій області лист від 18.07.2018 року "Про здійснення контрольно - перевірочних заходів". Згідно вказаного листа, Вінницька митниця ДФС зазначає, що для забезпечення надходжень митних платежів у повному обсязі та на виконання пункту 2.1.4 Наказу ДФС України від 12.10.2016 року №856 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи" просить ГУ ДФС у Вінницькій області здійснити в межах повноважень контрольно-перевірочні заходи до ТОВ "Транссигнал".

Натомість, як зазначено у наказі перевірка проводиться з питань державної митної справи за митною декларацією №UA401010/2017/021720 від 26.06.2017 без вказівки на лист Вінницької митниці ДФС від 18.07.2018 року "Про здійснення контрольно - перевірочних заходів". При цьому, у повідомлені взагалі не конкретизовано об"єкт перевірки та не вказано підстав для її проведення.

Відповідно до листа Вінницької митниці ДФС від 18.07.2018 року "Про здійснення контрольно - перевірочних заходів" останній вказує про вчинені Головним управлінням заходи відповідно до статті 54.4 ПК в силу якої, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

В силу положень частини п'ятої статті 255 МКУ митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно до матеріалів справи, митне оформлення товару "Шасі для сідлового тягача марки MAN, б/в" здійснено, що підтверджено митною декларацією №UA401010/2017/021720 від 26.06.2017, а відтак податковий орган не вправі здійснювати контролюючі функції на підставі положень Митного Кодексу України. Окрім того, Вінницька митниця ДФС в своєму листі зазначила про здійснення контрольно - перевірочних заходів в межах повноважень, тому, наказ ГУ ДФС у Вінницькій області за №5299, який винесений на підставі п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України є протиправним та підлягає скасуванню.

За встановлених обставин даної справи суд, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, доходить висновку, що оскаржуваний наказ про призначення перевірки прийнято за відсутності підстав та за відсутності умов, із дотриманням яких законодавець пов'язує можливість проведення документальної позапланової перевірки.

Посилання ж відповідача на те, що у зв'язку із проведенням перевірки оскаржуваний наказ вичерпав свою дію та, як вважає відповідач, не може бути скасовано є також безпідставними, оскільки, згідно з наведеними нормами податкового законодавства та Кодексу адміністративного судочинства України, право на судовий захист пов'язане із самою протиправністю оскаржуваного рішення і не ставиться в залежність від наслідків його реалізації, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2015 року у справі №21-425а14.

Суд вважає, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом, як суб'єктом владних повноважень, який зобов'язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючим органом рішення про проведення перевірки, зокрема документальної позапланової невиїзної, є належною підставою для прийняття наказу про її проведення.

Суд зазначає, що згідно принципу, закріпленого в частині першій статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Тобто, логічна еквівалентність до зазначеного твердження вказує, що цей принцип визначає дозволеність роботи все, що не заборонено законодавством.

Так, податковим органом проведено невиїзну перевірку ТОВ "Транссигнал ОЛК", що свідчи про те, що позивач був позбавлений можливості недопущення податкового органу до проведення перевірки. Відтак, платник скористався своїм правом на звернення до суду із позовом про оскарження наказу до завершення цієї перевірки. Окрім того, позивач звертався також до суду із заявою про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення перевірки, проте ухвалою суду було відмовлено задоволені цієї заяви.

Згідно з частиною статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в адміністративний позов необхідно задовольнити повністю.

Вирішуючи питання щодо повернення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу №01/09-18 від 11.09.2018 року, яким визначено оформлення та подання до суду позовної заяви з документами в розмірі 3000,00 грн., вартість кожного судового засідання 1200, 00 грн.; акт здачі-прийняття наданих послуг від 31.10.2018 року на суму 4200,00 грн. та платіжне доручення №287 від 25.09.2018 про оплату за професійну правничу допомогу згідно розрахунка-фактури №1 від 12.09.2018 в сумі 4200 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, враховуючи, що відповідач в цій часитині не заперечував щодо наданих стороною позивача доказів, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4200,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ТОВ "Транссигнал ОЛК" до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління ДФС у Вінницькій області №5299 від 04.09.2018 року про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ "Транссигнал ОЛК".

Стягнути на користь ТОВ "Транссигнал ОЛК" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області сплачений судовий збір в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Стягнути на користь ТОВ "Транссигнал ОЛК" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4200 (чотири тисячі двісті) гривень 00 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ТОВ "Транссигнал ОЛК" (вул. Ботанічна, 17,Вінниця,21100, ); Головне управління ДФС у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7,Вінниця,Вінницька область,21100, )

Повний текст рішення складено: 29.11.2018

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна