Справа № 813/6453/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 листопада 2018 року

Київ

справа №813/6453/15

адміністративне провадження №К/9901/12069/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів - Білоуса О. В., Желтобрюх І. Л.,

розглянувши у розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб за наявними у справі матеріалами адміністративну справу №813/6453/15

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року (головуючий суддя - Гавдик З.В.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2016 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Матковської З.М., суддів: Затолочного В.С., Кузьмича С.М.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому просив:

1.1. визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 1791 від 22.06.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області» в частині звільнення з органів внутрішніх справ інспектора дорожньо-патрульної служби взводу № 4 (із забезпечення супроводження) батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Львівській області прапорщика міліції ОСОБА_1;

1.2. визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 730 о/с від 16.10.2015 року /по особовому складу/ про звільнення за порушення дисципліни з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил інспектора дорожньо-патрульної служби взводу № 4 (із забезпечення супроводження) батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Львівській області прапорщика міліції ОСОБА_1;

1.3. поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора дорожньо-патрульної служби взводу № 4 (із забезпечення супроводження) батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Львівській області та в цій частині допустити негайне виконання судового рішення.

1.4. стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

2. Позовна заява мотивована тим, що 22.06.2015 року відповідачем прийнято оскаржуваний наказ № 1791 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення дисципліни та скоєння вчинку, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ. Підставою винесення вказаного наказу став Висновок службового розслідування по факту відкриття прокуратурою Старосамбірського району Львівської області кримінального провадження за усним повідомленням гр. ОСОБА_3 про вимагання та отримання, в тому числі, позивачем в м. Старий Самбір Львівської області неправомірної вигоди в сумі 50 доларів США.

Спірний наказ позивач вважає безпідставним, таким, що прийнятий лише на припущеннях і без врахування всіх фактичних обставин. Чинним законодавством України не передбачено нормативного визначення поняття «вчинок, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ», а тому дане поняття є оціночним. Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю межує з адміністративним або кримінальним правопорушенням і полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Звільнення за «вчинок, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ» має застосовуватися за конкретні тяжкі проступки, за підтвердженим фактом їх вчинення.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2016 року суд вирішив:

3.1. Адміністративний позов задовольнити частково.

3.2. Визнати протиправними і скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 1791 від 22.06.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Державтоінспекції ГУМВС України Львівської області» в частині звільнення з органів внутрішніх справ інспектора дорожньо-патрульної служби взводу № 4 (із забезпечення супроводження) батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Львівській області прапорщика міліції ОСОБА_1.

3.3. Визнати протиправними і скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 730 о/с від 16.10.2015 року / по особовому складу / про звільнення за порушення дисципліни з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України інспектора дорожньо-патрульної служби взводу № 4 (із забезпечення супроводження) батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Львівській області прапорщика міліції ОСОБА_1.

3.4. Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора дорожньо-патрульної служби взводу № 4 (із забезпечення супроводження) батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Львівській області прапорщика міліції.

3.5. Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

3.6. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що звільнення позивача відбулось за вчинення проступку, який дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ, проте доказів вчинення такого проступку відповідачем не надано. Можливі порушення позивачем вимог чинного законодавства, на які вказує відповідач, можуть кваліфікуватися як порушення службової дисципліни, за які накладається дисциплінарне стягнення відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2016 року суд вирішив:

5.1. Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області задовольнити частково.

5.2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року у адміністративній справі №813/6453/15 в частині зобов'язання Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу скасувати та в цій частині в задоволенні позову відмовити.

5.3. В решті постанову суду залишити без змін.

6. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оскаржуваних наказів. Разом з тим, у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу слід відмовити, оскільки обов'язок виплати позивачу грошового забезпечення покладається на юридичну особу, у якій він працював, тобто на УДАІ ГУМВСУ у Львівській області.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області звернулося до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити про справі нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 вересня 2016 року відкрито провадження за касаційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2016 року.

9. Верховний Суд ухвалою від 28 листопада 2018 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу та відмовив у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за його участю. Справу призначено до розгляду у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб за наявними у справі матеріалами.

10. Позивач надав заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити її без задоволення, рішення суду апеляційної інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову, в цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції.

11. Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:

11.1. Висновком службового розслідування від 17.06.2015 року повністю доведена вина позивача у грубому порушенні службової дисципліни, а не у вчиненні злочину. Відповідно, посилання судів на те, що кримінальне провадження №0000003 від 18.05.2015 року стосовно позивача закрито 30.06.2015р, не спростовує висновків про наявність підстав для звільнення позивача за порушення ним службової дисципліни.

11.2. Оскільки юридична особа, в якій працював позивач, ліквідована, суди, одночасно із рішенням про поновлення ОСОБА_1 на роботі, мали визнати його звільненим за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією установи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. 22.06.2015 року начальником ГУМВС України у Львівській області прийнято наказ №1791 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області», згідно якого, за грубі порушення вимог наказу МВС України від 27.03.2009 року №111, положень Закону України «Про міліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, наказу МВС України від 16.03.2007 року №81, дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ, що проявились у безпідставному виході на службу, несенні служби поза межами обслуговування, самовільному залишенні маршруту патрулювання, на інспектора ДПС взводу №4 (із забезпечення супроводження) БДПС ДАІ ГУМВС України у Львівській області прапорщика міліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

13. Із змістом вказаного наказу позивач ознайомився 25.11.2015 року, копію якого отримав того ж дня.

14. Підставою прийняття спірного наказу є Висновок від 17.06.2015 року службового розслідування за фактом відкриття Самбірською районною прокуратурою Львівської області кримінального провадження №0000003 за ч. 3 ст. 368 КК України.

15. Відповідно до вказаного висновку встановлено, що 17.05.2015 року інспектори ДПС взводу №4 (із забезпечення супроводження) БДПС ДАІ ГУМВС прапорщик міліції ОСОБА_1 та старший сержант міліції ОСОБА_4, грубо порушуючи вимоги п. 17.1.8. Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України №111 від 27.03.2009 року, самовільно залишили маршрут патрулювання та близько 16:00 здали табельну зброю в чергову частину БДПС ДАІ ГУМВС та поставили службовий автомобіль на стоянку УДАІ ГУМВС. 18.05.2015 року о 17:00 прапорщик міліції ОСОБА_1 та старший сержант міліції ОСОБА_4 в черговій частині БДПС ДАІ ГУМВС отримали табельну вогнепальну зброю та взявши службовий автомобіль «Шкода», д.н. 140050 поїхали у невідомому напрямку. Цього ж дня приблизно об 11:00, під час безпідставного перебування на службі поза межами обслуговування, у процесі здійснення нагляду за дорожнім рухом в м. Старий Самбір Львівської області, вказані інспектори ДПС взводу №4 (із забезпечення супроводження) БДПС ДАІ ГУМВС здійснювали зупинку транспортних засобів, унаслідок чого в них виник конфлікт з місцевими громадянами, які у подальшому звернулись у прокуратуру Старосамбірського району Львівської області із заявою про вимагання у гр. ОСОБА_3 та отримання вказаними працівниками ДПС ДАІ хабара у розмірі 50 доларів США. Внаслідок чого, прокуратурою Старосамбірського району Львівської області розпочато кримінальне провадження №0000003 за ч. 3 ст. 368 КК України за усним повідомленням гр. ОСОБА_3

16. Дана подія була висвітлена у засобах масової інформації, зокрема, у соціальній мережі «Фейсбук» на сторінці «Майдан Старосамбірщини», а тому набула значного суспільного резонансу.

17. В ході службового розслідування встановлено, що вказані державні інспектори у період відрядження на підставі наказу ГУМВС України у Львівській області від 17.02.2015 року №86 о/с до ВДАІ з обслуговування Миколаївського району та м. Новий Розділ ГУМВС з 18.02.2015 року до 18.05.2015 року безпідставно перебували на службі 13 разів, а саме: 17.03., 23.03., 24.03., 25.03., 30.03., 15.04., 17.04., 24.04., 25.04., 27.04., 11.05., 14.05., 18.05. Встановити конкретні місця несення служби прапорщиком міліції ОСОБА_1 та старшим сержантом міліції ОСОБА_4 у вказані дні під час службового розслідування не було можливим, окрім 11.05.2015 року (старшим сержантом міліції ОСОБА_4 у м. Старий Самбір відносно гр. ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 №335078) та 18.05.2015 року. Такими діями прапорщик міліції ОСОБА_1 та старший сержант міліції ОСОБА_4 скомпрометували авторитет міліції, як правоохоронного органу перед громадянами, чим грубо порушили обов'язки рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ щодо дотримання дисципліни, неухильне виконання яких передбачено ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, зокрема дотримання законодавства, захист від протиправних посягань прав та свобод громадян, дотримання норм професійної та службової етики, а також положення Закону України «Про міліцію», наказу МВС України №81 від 16.03.2007 року та скоїли вчинки, які дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ.

18. 30.06.2015 року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Львівської області закрито кримінальне провадження №0000003 від 18.05.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку із відсутністю в діях інспекторів ДПС взводу супроводу № 4 ВДАІ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_1 та ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

19. 16.10.2015 року начальником ГУ МВС України у Львівській області прийнято наказ №730 о/с «По особовому складу», у якому зазначено, що відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за ст. 63 «є» /за порушення дисципліни/ прапорщика міліції ОСОБА_1, інспектора ДПС взводу №4 (із забезпечення супроводження) батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Львівській області, 16.10.2015 року.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

20. Конституція України.

20.1. Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21. Кодекс адміністративного судочинства України.

21.1. Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

22. Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV.

22.1. Стаття 1. Службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

22.2. Стаття 2. Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

22.3. Стаття 5. За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

22.4. Стаття 12. На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

22.5. Стаття 14. З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни як крайній захід впливу до осіб начальницького складу повинен застосовуватись з урахуванням усіх обставин скоєння порушення, коли інші заходи дисциплінарного впливу виявились безрезультатними або коли працівник міліції скоїв проступок, несумісний з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

23. Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991.

23.1. Пункт 63. Особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік):

а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 5 цього Положення;

б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії;

в) через обмежений стан здоров'я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час - обмежено придатними I-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв'язку з відсутністю відповідних вакантних посад;

г) за вислугою строку служби, передбаченого договором, якщо особи рядового і молодшого начальницького складу не виявляють бажання продовжувати службу;

д) через службову невідповідність;

є) за порушення дисципліни;

ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків;

з) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі;

и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України;

і) у зв'язку з непроходженням випробування в період іспитового строку;

ї) у зв'язку з прямим підпорядкуванням близькій особі;

й) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов'язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення;

к) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації.

23.2. Пункт 66. Особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

24. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

25. Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

26. Задовольняючи позовні вимоги, суди дійшли висновку, що позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за вчинок, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ, а саме звільнення по суті відбулося за порушення службової дисципліни, що є недопустимим та суперечить вимогам Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

27. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що аналіз змісту наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 1791 від 22.06.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області» дає підстави для висновку, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за грубі порушення вимог наказу МВС України від 27.03.2009 року №111, положень Закону України «Про міліцію», статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, наказу МВС України від 16.03.2007 року №81, дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ, що проявились у безпідставному виході на службу, несенні служби поза межами обслуговування, самовільному залишенні маршруту патрулювання.

Посилання на вчинення позивачем проступку, який дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ, не являється єдиною підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, оскільки відповідно до вищезазначеного Наказу № 1791 від 22.06.2015 року ОСОБА_1 вчинив ряд інших порушень трудової дисципліни (порушення наказу МВС України від 27.03.2009 року №111, положень Закону України «Про міліцію», статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, наказу МВС України від 16.03.2007 року №81 щодо обов'язку працівників органів внутрішніх справ дотримуватись законодавства та правил трудової дисципліни, захист від протиправних посягань на права і свободи громадян, порушення правил професійної етики).

Відповідно, помилковими є твердження судів про те, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності виключно за дискредитацію звання працівника міліції.

28. Такий висновок підтверджується також і тією обставиною, що оскаржуваний Наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 730 о/с від 16.10.2015 року /по особовому складу/ про звільнення позивача за порушення дисципліни містить вказівку на підпункт «є» пункту 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ №114 (далі - Положення №114).

Даним пунктом визначені підстави для звільнення осіб рядового та молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ. Зокрема, підпунктом «є» передбачено звільнення зі служби за порушення дисципліни.

29. Натомість, звільнення осіб, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, врегульовано окремим пунктом 66 вищезазначеного Положення №114.

30. Разом з тим, суди попередніх інстанцій, зазначаючи про відсутність належних доказів вчинення позивачем проступку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, не звернули увагу, що ОСОБА_1 був звільнений саме за порушення дисципліни, а не за дискредитацію звання працівника ОВС.

31. Аналізуючи встановлені по справі обставини та відповідне правове регулювання, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані Накази № 1791 від 22.06.2015 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та № 730 о/с від 16.10.2015 року про його звільнення, прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, встановлений законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин. Дані рішення містять визначені законом підстави для їх прийняття з посиланням на конкретні норми закону, а також мотиви, з яких відповідач дійшов висновку про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності з подальшим звільненням зі служби в запас Збройних Сил.

32. Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову в частині скасування оскаржуваних Наказів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 1791 від 22.06.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області» та № 730 о/с від 16.10.2015 року /по особовому складу/ про звільнення за порушення дисципліни ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил.

33. Оскільки решта позовних вимог про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними, підстави для їх задоволення - відстуні.

34. Частиною першою статті 351 КАС України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

35. Оскільки в ході судового розгляду справи судом встановлено факт неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції та ухвалення нового рішення - про відмову у задоволенні позову.

36. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

37. Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області - задовольнити.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2016 року - скасувати.

3. Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Г.Стрелець

Судді О.В.Білоус

І.Л.Желтобрюх