Справа № 2а-9358/11/1370
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2018 року

Київ

справа №2а-9358/11/1370

касаційне провадження №К/9901/28637/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2016 (головуючий суддя - Затолочний В.С., судді: Запотічний І.І., Костів М.В.) у справі № 2а-9358/11/1370 за позовом Дрогобицького міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Дрогобицький міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області у червні 2008 року звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому заявив вимоги до Фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 5827грн.

Справа розглядалась судовими інстанціями неодноразово.

За результатами останнього її розгляду Львівський окружний адміністративний суд постановою від 22.06.2016 позовні вимоги задовольнив.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 08.09.2016 скасував постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 та ухвалив нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Дрогобицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просила постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2016 скасувати та залишити в силі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2016.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема: частин другої та п'ятої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, частини першої статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вирішення справи в судами попередніх інстанцій).

Зокрема, зазначає, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано не взяв до уваги, що обставини правомірності застосування штрафних санкцій не є предметом доказування у справі про стягнення таких санкцій, що не були сплачені у визначений строк.

Переглядаючи оскаржене судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи на підставі встановлених фактичних обставин у справі правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною податковою інспекцією у Дрогобицькому районі Львівської області (правонаступником якої є Дрогобицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області) проведено перевірку щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності, за результатами якої складено акт 31.08.2007 №130900293/23-8/НОМЕР_1.

Вказаним актом зафіксовано, зокрема, вчинення відповідачем порушення вимог частини сьомої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), що полягало у здійсненні у період з 22.06.2007 по 09.07.2007 продажу алкогольних напоїв через реєстратор розрахункових операцій №, не зазначений у ліцензії.

За результатами перевірки податковим органом прийнято рішення від 02.11.2007 № про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 5827грн., стягнення яких є предметом даного позову, на підставі частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР. При цьому, такі штрафні (фінансові) санкції застосовані до відповідача за встановлені перевіркою порушення, вчинені у період з 22.06.2007 по 05.07.2007.

Правильність розрахунку штрафних (фінансових) санкцій рішенням від 02.11.2007 № та факт несплати таких санкцій відповідачем не заперечувались.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався відсутністю доказів фактичного погашення відповідачем заборгованості перед бюджетом за рішенням від 02.11.2007 №.

Скасовуючи судове рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції керувався тим, що контролюючий орган необґрунтовано застосував до відповідача штрафні (фінансові) санкції за порушення, факт вчинення яких спростовується матеріалами справи. Суд мотивував свою позицію тим, що роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснювалась відповідачем на підставі ліцензії, яка була діючою протягом періоду, який перевірявся, а факт видачі нового бланку такої ліцензії 10.07.2007 не виключає періоду з 22.06.2007 по 05.07.2007 із термію її дії.

Суд касаційної інстанції не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до частини десятої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензія видається за заявою суб'єкта підприємницької діяльності, до якої додається копія свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності, засвідчена нотаріально або органом, який видав оригінал документа. Для отримання ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додається довідка податкової служби про реєстрацію електронних контрольно-касових апаратів (книг обліку розрахункових операцій), що знаходяться у місці торгівлі. (частина шістнадцята статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються перелік електронних контрольно-касових апаратів (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також адреса місця торгівлі.

Відповідно до частини двадцять сьомої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі зміни відомостей, зазначених у виданій суб'єкту підприємницької діяльності ліцензії (за винятком змін, пов'язаних з реорганізацією суб'єкта підприємницької діяльності), орган, який видав ліцензію, на підставі заяви суб'єкта підприємницької діяльності протягом трьох робочих днів видає суб'єкту підприємницької діяльності ліцензію, оформлену на новому бланку з урахуванням змін.

Враховуючи викладене, роздрібна торгівля алкогольними виробами здійснюється виключно через реєстратор розрахункових операцій, зазначений у ліцензії.

Частиною другою статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за здійснення суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) не зазначений у ліцензії передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 200 відсотків вартості реалізованої через такий контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) продукції, але не менше 1000 гривень.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, податковим органом 20.06.2007 зареєстровано за відповідачем новий реєстратор розрахункових операцій №, який використовувався Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у своїй діяльності протягом періоду, що охоплювався перевіркою.

Позивач ініціював внесення змін до ліцензії на право здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями, у зв'язку з чим ліцензію серії НОМЕР_2 оформлено на новому бланку 10.07.2007 із зазначенням терміну її дії з 07.04.2007 по 06.04.2008 та інформації про реєстратор розрахункових операцій №.

Факт того, що ліцензія НОМЕР_2 була діючою у період з 22.06.2007 по 05.07.2007, не спростовує обставин щодо незазначення у такій ліценції протягом вказаного періоду відомостей про реєстратор розрахункових операцій №.

Судами попередніх інстанцій не встановлено обставин щодо вжиття відповідачем до 05.07.2007 всіх необхідних дій для включення інформації про новий електронний контрольно-касовий апарат до ліцензії на право здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями, як передбачено частиною двадцять сьомою статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції про правомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за рішенням від 02.11.2007 № є обґрунтованими.

Згідно з частиною п'ятою статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання суб'єктом підприємницької діяльності рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених податковим органом вимог про стягнення в судовому порядку з відповідача несплачених штрафних (фінансових) санкцій, правильність застосування яких підтверджується за наслідками розгляду судами справи.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції скасував постанову суду першої інстанції, яка відповідає закону.

Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 341, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2016 у справі № 2а-9358/11/1370 скасувати.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 у справі № 2а-9358/11/1370 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.В.Хохуляк