Справа № 210/5052/18
Суддя: Сільченко В. Є.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5052/18
Провадження № 2-а/210/179/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"03" грудня 2018 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

секретаря судового засідання Семко Н. А.

за участі

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Інспектора відділу №1 роти №2 батальйону №1 полку УОД поліції в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області лт. поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора відділу №1 роти №2 батальйону №1 полку УОД поліції в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області лт. поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову посилається на те, що 28 серпня 2018 р. близько 14 год. 00 хв. керуючи автомобілем Volkswagen Caddy, державний номер НОМЕР_1 повертав на зелений сигнал світлофора на вул. Симбірська, де був зупинений інспектором відділу №1 роти №2 батальйону №1 полку поліції в м. Кривий Ріг УОД в Дніпропетровської області. Інспектор звинуватив Позивача тому, що він проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора. Склавши постанову серії НК № 751490 від 28.08.2018 р. у справі про адміністративне правопорушення Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення, передбачене ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні позивач підтримав позов, підтвердив обставини, викладені у заяві, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, проте у судове засідання не зявився, надав відзив на позовну заяву та відеозапис скоєного правопорушення, з позовом не погодився, просив відмовити. Заяв про перенесення судового засідання не надавав.

Крім того, відповідачем надано відзив на адміністративний позов та відеозапис з місця розгляду справи про адміністративне правопорушення. У вказаному відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, у звязку з правомірністю його дій та відповідністю нормам закону під час винесення постанови.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У звязку з викладеним, суд доходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серія НК № 751490 від 28.08.2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України та прийнято рішення про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с. 4).

Частиною 2 статті 122 КупАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

В даному випадку, згідно вказаної постанови, позивач здійснив проїзд регульованого перехрестя на вимкнутий сигнал додаткової секції світлофору.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд не погоджується з його твердженнями в частині порушення відповідачем вимоги щодо процедури розгляду справи, передбачених ст.ст.278, 279 КУпАП.

Так, Позивач у справі стверджує, що відповідач незаконно розглянув справу та виніс оскаржувану постанову на місці зупинки транспортного засобу.

При цьому суд виходить з наступного:

Ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають зокрема справи про такі адміністративні правопорушення: ч. 1, 2 і 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.2 ст. 122 КУпАП.

Як зазначено у абз.1 п.2.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26.05.2015 № 5-рп/2015, Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

При цьому, згідно абз.6 п.2.2 цього ж Рішення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Згідно абз.1 п.2.3 цього ж Рішення, у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. (…) Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно абз.3 п.2.3 вищевказаного Рішення, скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, у вказаному Рішенні Конституційного Суду України прямо зазначається, що КУпАП у ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП передбачено ряд випадків, коли справа про адміністративне правопорушення може розглядатися у скороченому (згідно абз.3 п.2.3) порядку безпосередньо на місці його вчинення і такий розгляд не є порушенням прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

При цьому, у п.2.2 даного Рішення у переліку статей, за якими може бути проведено розгляд справи у спрощеному провадженні на місці вчинення правопорушення (передбачених ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП), не зазначено (зокрема) ст.122 КУпАП, за якою винесено постанову у відношенні позивача.

Однак, суд приймає до уваги той факт, що вказане рішення Конституційного Суду України винесено 26.05.2015 року і, що є очевидним, стосується редакції Кодексу України, яка діяла на момент його винесення, тобто станом на 26.05.2015 року.

При цьому, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року, до ст.258 КУпАП внесено зміни та вказану статтю доповнено ч.2 наступного змісту: "Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі".

Таким чином, суд доходить до висновку, що після винесення вищевказаного рішення Конституційного Суду України, Законом України розширено перелік випадків, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Вказане жодним чином не спростовує та повністю відповідає висновкам Конституційного Суду України, викладеним у абз.1 п.2.3 вказаного Рішення, як в цілому, так (зокрема) і в частині того, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення у спрощеному провадженні зазначено у ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП і що їх перелік може бути визначений виключно Законом.

На підстави викладеного, суд доходить до висновку, що позиція позивача з приводу того, що відповідач розглянув справу та виніс оскаржувану постанову на місці скоєння правопорушення з порушенням вимог закону, не відповідає вимогам ч.2 ст.258 КУпАП та правовим позиціям Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року.

Крім того, розгляд справи та накладення стягнення на місці скоєння правопорушення, відповідно до вимог ч.2 ст.258 КУпАП та згідно абз.3 п.2.3 вищевказаного Рішення, відбуваються у скороченому провадженні.

Згідно абз.3 п.2.3. того ж Рішення, скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника (…).

Даючи оцінку твердженням позивача з приводу відсутності події адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 8.7.3. (з) Правил дорожнього руху (затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р., далі - ПДР) вимкнення сигналу додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою.

Відповідач у своєму відзиві зазначив, що позивач порушив вищезазначений пункт ПДР України, та посилається на додане відео. З дослідженого відеозапису встановлено, що позивач дійсно вчинив вказане у постанові адміністративне правопорушення та здійснив проїзд регульованого перехрестя на вимкнутий сигнал додаткової секції світлофору.

Так, до відзиву додається схема роботи світлофорів з перехрестя, де було зафіксовано дану подію. Згідно неї, вмиканні червоного світла на світлофорі на виїзді з вул. Симбірцева (що видно на відеозаписі), додаткова секція на виїзді з вул. Ракітна, звідки їхав позивач, вимикається. Згідно відеозапису, червоне свідло на світлофорі увімкнулося на 5-й секунді відеозапису, і, отже, на цій же секунді вимкнулася додаткова секція («зелена стрілка») на виїзді з вул. Ракітна.

При цьому автомобіль позивача зявився на відеозапису тільки на 11 секунді (крайній правий бік відеозапису, між стовбуром дерева та краєм відео), тобто через 6 секунд після вимкнення додаткової секції світлофора, перебуваючи цьому явно за межами перехрестя.

Таким чином, відеозаписом повністю доводиться, що автомобіль під керуванням позивача виїхав на перехрестя вже після вимкнення додаткової секції світлофору.

Даючи оцінку твердженням позивача з приводу порушення його права на захист, суд виходить з наступного:

В ході розгляду справи на місці позивачу розяснено його права згідно норм Конституції України та ст. 268 КупАП України, в тому числі право на захист. Так, позивачем було заявлено усне клопотання про ознайомлення з доказами у справі, на що відповідачем продемонстровано відеозапис правопорушення, тощо. Однак позивачем не заявлялось клопотань про надання правової допомоги, оголошення перерви у розгляді справи для залучення захисника.

У звязку з викладеним, суд не приймає до уваги доводи позивача з приводу порушення права на захист під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд вважає рішення відповідача про винесення постанови відносно позивача правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в його діях порушення п. 8.7.3 (з) ПДР України та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції частини 2 статті 122 КУпАП.

У звязку з викладеним, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 242-246, 250, 268, 286 КАС України, ст.ст. 121, 222, 258, 268 КупАП, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Інспектора відділу №1 роти №2 батальйону №1 полку УОД поліції в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області лт. поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: В. Є. Сільченко