Справа № 296/5155/17
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 296/5155/17

Головуючий у 1-й інстанції: Сингаївський О.П.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

26 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Матохнюка Д.Б. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: не з`явився,

представника відповідача: Сосни О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 березня 2018 року (повний текст якої складено в м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05 березня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , який був 24 квітня 1981 року призваний комісією при Житомирському міському військовому комісаріаті Житомирської області на діючу військову службу до 25 травня 1983 року (а. с. 16), в період з 03.06.1982 року по 25.05.1983 року проходив військову службу на території Республіки Афганістан та приймав участь в бойових діях (а. с. 17), під час яких отримав поранення, що підтверджується довідками до Актів огляду МСЕК серії 10 ААБ від 05.11.2012 року та серії 12 ААА від 27.02.2017 (а. с. 21, 22).

Протоколом Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 08.02.2012 року № 168 було встановлено, що отримані позивачем поранення, контузія та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а. с. 18).

05.11.2012 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності, яка настала внаслідок поранення, контузії та захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (а. с. 21).

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на сьогоднішній день є громадянином Республіки Литви, має право на постійне проживання на території України і з 15.03.2011 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 виданої 05.05.2014 року органом № 1801 (а. с. 14).

27.02.2017 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 позивачу було встановлено 2 групу інвалідності, яка настала внаслідок поранення, контузії та захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (а. с. 22) і Управлінням праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира ОСОБА_1 було встановлений статус інваліда (ветерана) війни 2 групи (А. С. 27).

Після чого, позивач 20.03.2017 року звернувся із заявою до Міністерства оборони України через Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат щодо виплати йому одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи (а. с. 23).

Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, розглянуто питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги і прийнято рішення про повернення документів на доопрацювання, у зв`язку з тим, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги так, як відсутній повний пакет документів.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у позивача з 27 лютого 2017 року виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час звернення позивача до відповідача) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-ХІІ.

Згідно частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом другим Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року за №499, передбачено, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту другого Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975, особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 975 (в редакції чинній на час звернення позивача за допомогою) призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що задовольняючи позов, суд першої інстанції фактично встановив право позивача на отримання одноразової грошової допомоги з посиланням на частину другу статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності), оскільки зробив висновок, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Натомість, такі висновки є необґрунтованими, оскільки, встановивши, що позивач проходив строкову військову службу, суд першої інстанції не звернув уваги, що питання виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям строкової військової служби врегульовано частиною шостою статті 16 Закону № 2011-ХІІ, яка по іншому ніж частина друга, визначала право на отримання одноразової допомоги в залежності від часу настання інвалідності.

Так, частиною шостою статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) передбачалося, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті (в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України).

Аналогічні умови щодо військовослужбовців строкової військової служби закріплені і в пункту другому Порядку № 499.

Як встановлено судом апеляційної інстанції ІІІ групу інвалідності позивач отримав 05.11.2012 року, що підтверджується довідкою Житомирської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2.

А тому, враховуючи вищезазначене, ані статтею 16 Закону № 2011-ХІІ, ані Порядком № 499, які діяли на час настання інвалідності позивача, не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

Тому, враховуючи вищевказане колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 2011-ХІІ, оскільки пройшло більше ніж три місяці після звільнення зі служби позивача, оскільки ІІІ групу позивач отримав 05.11.2012 року.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі №750/5581/17.

Також колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, що перший раз 05.11.2012 року позивачу встановили ІІІ групу інвалідності, в подальшому 27.02.2017 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності. Тобто, зміна групи інвалідності позивачу відбулася більше ніж дворічний термін, а тому виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, відповідно до Закону № 2011-ХІІ не здійснюється.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити повністю.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 листопада 2018 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Матохнюк Д.Б. Курко О. П.