Справа № 826/15468/17
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючої судді: Шелест С.Б.

Суддів: Кузьмишиної О.М., Мєзєнцева Є.І.

Секретар судового засідання: Коломійцева А.О.

За участі представників:

Позивача: ОСОБА_2;

Відповідача: ОСОБА_3

Третьої особи-2: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_5, Приватного підприємства «Сансет», Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.07.18р. у справі №826/15468/17 за позовом ОСОБА_6 до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_5, Приватне підприємство «Сансет», ОСОБА_8 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

у с т а н о в и в:

у листопаді 2017 року Позивач звернувся з позовом до суду, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 232-234, том ІІ) просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Мін'юсту від 14.11.2017 №3571/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», винесений на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 13.11.2017 за результатом розгляду скарги від 08.11.2017, поданої ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_5 (ОСОБА_5);

зобов'язати Відповідача поновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційні дії, які скасовані наказом Мін'юсту від 14.11.2017 №3571/5 щодо Приватного підприємства «САНСЕТ» (ПП «САНСЕТ») (), а саме: №9011765 від 04.04.2016 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», №0023992 від 07.04.2016 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи»; №1023992 від 07.04.2016 «внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах», проведені державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Дніпровського району Головного територіального управління юстиції в місті Києві Лопохою В.П.; №2023992 від 12.04.2016 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», №3023992 від 12.04.2016 «внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах», проведені державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Карпенко Г.М.; №4063032 від 04.08.2017 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», №5063032 від 04.08.2017 «внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах», №6063032 від 23.08.2017 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», проведені державним реєстратором державного підприємства «Центр обслуговування громадян» Мшар С.Ю.; №8035212 від 23.10.2017 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», проведена державним реєстратором філії комунального підприємства Новгород-Волинської міської ради «Реєстраційний центр» у місті Києві Лігуном О.І.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.07.18р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_5 (апелянт-1), ПП «Сансет» (апелянт-2) та Міністерство юстиції України (апелянт-3) подали апеляційні скарги, у яких просять суд скасувати рішення з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянти мотивують тим, що оспорюваний наказ прийнятий Відповідачем у межах та у спосіб визначених законом повноважень, за результатами повного та всебічного розгляду скарги ОСОБА_5 та з врахуванням істотних обставин у справі; скарга на рішення державних реєстраторів подана скаржником у межах визначених Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» строків, обчислених з моменту, коли такий дізнався про порушення своїх прав; розгляд скарги відбувався з дотриманням визначеної законом процедури з належним повідомленням зацікавлених осіб шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту; спірними правовідносинами не порушені права Позивача.

У судовому засіданні представники ОСОБА_5 (апелянт-1) та Міністерства юстиції України (апелянт-3) підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги; представник Позивача заперечив проти вимог апеляційних скарг.

Від ПП «Сансет» (апелянт-2) 27.11.18р. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване необхідністю надання часу для пошуку підприємством кваліфікованої правничої допомоги. Колегією суддів відмовлено у задоволенні даного клопотання. Суд апеляційної інстанції не визнавав обов'язковою участь у судовому засіданні представників сторін, позаяк завчасно і належним чином повідомив учасників справи про час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Окрім того, у минулому судовому засіданні ПП «Сансет» подавало клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом було задоволено. Таке клопотання було обґрунтовано неможливістю прибуття керівника у судове засідання, у зв'язку із запланованим на ці дати відрядженням.

Інші учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників провадження, розглянувши матеріали справи та апеляційні скарги ОСОБА_5, ПП «Сансет» та Мін'юсту, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1-3 статті 242 КАС, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як свідчать обставини справи та установлено судом першої інстанції, 08.11.17р. (зареєстрована в Мін'юсті 08.11.17р. за вх. №1983/1) на розгляд Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації надійшла скарга ОСОБА_5, від імені якого діяв представник ОСОБА_9 Скарга обґрунтована тим, що державним реєстратором відділу державної реєстрації Дніпровського району Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лопохою В.П. проведено реєстрацію змін до статуту ПП «Сансет», якою змінено місцезнаходження підприємства на м. Київ, пр. Тичини, 14-а, кім. 180 (реєстраційна дія №9011765 від 04.04.2016 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи»); зареєстровано зміну власника та керівника, а також розмір статутного капіталу (реєстраційні дії №0023992 від 07.04.2016 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи»; №1023992 від 07.04.2016 «внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах»). Такі реєстраційні дії, на переконання скаржника, є незаконними, оскільки проведені державним реєстратором на підставі підроблених документів, так як жодних документів, він, як засновник та власник ПП «Сансет» (; місцезнаходження підприємства - м. Луганськ, вул. Фрунзе, 119), пов'язаних із зміною власника, керівника або розміру статутного капіталу не підписував, свої корпоративні права нікому не відчужував та у будь-який інших спосіб не передавав. Також скаржник зазначив, що реєстраційні дії №2023992 від 12.04.2016, №3023992 від 12.04.2016, №4063032 від 04.08.2017, №5063032 від 04.08.2017, №6063032 від 23.08.2017, №8035212 від 23.10.2017 є наслідком неправомірних попередніх реєстраційних дій, а тому також підлягають скасуванню.

За результатами розгляду зазначеної скарги, Комісія склала висновок від 13.11.17р. (а.с.261-273, том І), яким вирішила задовольнити скаргу ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_5 у повному обсязі;

скасувати реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ПП «Сансет» ():

№9011765 від 04.04.2016 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», №0023992 від 07.04.2016 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи»; №1023992 від 07.04.2016 «внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах», проведені державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Дніпровського району Головного територіального управління юстиції в місті Києві Лопохою В.П.;

№2023992 від 12.04.2016 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», №3023992 від 12.04.2016 «внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах», проведені державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Карпенко Г.М.;

№4063032 від 04.08.2017 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», №5063032 від 04.08.2017 «внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах», № 6063032 від 23.08.2017 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», проведені державним реєстратором державного підприємства «Центр обслуговування громадян» Мшар С.Ю.;

№8035212 від 23.10.2017 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», проведена державним реєстратором філії комунального підприємства Новгород-Волинської міської ради «Реєстраційний центр» у місті Києві Лігуном О.І.

На підставі вказаного висновку Комісії, Міністерством юстиції України видано наказ від 14.11.17р. №3571/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (а.с.277, том І), яким відповідно до пунктів 1-4, 7 частини 1 статті 27, пункту 5 частини 1 статті 28, частини 6 статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.15р. №1128:

скаргу ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі;

скасувати реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ПП «Сансет» ():

№9011765 від 04.04.2016 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», №0023992 від 07.04.2016 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи»; №1023992 від 07.04.2016 «внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах», проведені державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Дніпровського району Головного територіального управління юстиції в місті Києві Лопохою В.П.;

№2023992 від 12.04.2016 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», №3023992 від 12.04.2016 «внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах», проведені державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Карпенко Г.М.;

№4063032 від 04.08.2017 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», №5063032 від 04.08.2017 «внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах», № 6063032 від 23.08.2017 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», проведені державним реєстратором державного підприємства «Центр обслуговування громадян» Мшар С.Ю.;

№8035212 від 23.10.2017 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», проведена державним реєстратором філії комунального підприємства Новгород-Волинської міської ради «Реєстраційний центр» у місті Києві Лігуном О.І.

Виконання наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату.

Не погоджуючись з вказаним наказом, Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалюючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд скарги відбувся з порушенням визначеної законом процедури, оскільки скарга подана поза межами встановленого законом строку, що відповідно до пункту 8 частини 8 статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» є самостійною підставою для відмови у задоволенні скарги; розгляд скарги відбувся без належного повідомлення Позивача, як зацікавленої особи; Відповідачем з перевищенням меж повноважень розглянута скарга, оскільки така насамперед обґрунтована протиправним позбавленням скаржника корпоративних прав внаслідок підробки документів, а не у зв'язку з порушенням державними реєстраторами вимог законодавства у сфері державної реєстрації, а тому такі відносини мають вирішуватися у судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Щодо порушеного права Позивача у спірних правовідносинах, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Позивач в обґрунтування порушених спірними правовідносинами його прав та інтересів вказав на те, що у квітні 2016 року придбав у власність ПП «Сансет», у зв'язку з чим провів державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи; змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах. Зазначені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рішенням засновника (власника) ПП «Сансет» №3 від 09.04.16р., договором купівлі-продажу від 09.04.16р. (а.с.41-49, том І). Позивач вважав себе власником даного підприємства, втім у жовтні 2017 року дізнався про те, що власник та керівник змінені на підставі вчиненого ним нотаріального правочину, який він не укладав та не підписував. Реєстраційні дії по зміні складу та інформації про засновників, зміні керівника юридичної особи та місцезнаходження підприємства є предметом оскарження у Одеському окружному адміністративного суді у справі №815/6090/17.

Отже, наведене свідчить, що оскаржуваний наказ впливає на права та законні інтереси Позивача, що спростовує доводи апелянтів у цій частині.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

Частиною 1 статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.03р. № 755-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон № 755-IV) передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Відповідно до частини другої вказаної статті Закону № 755-IV, Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі рішення суду);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Згідно частини 3 вказаної статті, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Частиною 5 статті 34 Закону № 755-IV установлено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, порушені на думку скаржника;

3) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

3-1) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення, повідомлення або реєстраційної дії державного реєстратора та/або внесення відомостей до Єдиного державного реєстру;

4) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складення скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації подається представником скаржника, до такої скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або його копія, засвідчена в установленому порядку.

Частиною 9 цієї статті передбачено, що порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Процедура розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту (далі - суб'єкт оскарження), що здійснюється Мін'юстом та його територіальними органами (далі - суб'єкт розгляду скарги) визначена Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (надалі - Порядок №1128).

Відповідно до Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом МЮ України 12.01.2016 №37/5, зареєстрованого в Мін'юсті України 13.01.16р. за №42/28172 (надалі Положення) Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при МЮ України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV, «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

Рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії (п. 8 Розділу ІІІ Положення).

Висновок комісії, оформлений відповідно до пункту 8 Розділу III цього Положення, разом з проектом відповідного наказу Департамент державної реєстрації та нотаріату МЮ України подає для підпису Міністру юстиції України, його першому заступнику або заступнику Міністра з питань державної реєстрації (п. 10 Розділу ІІІ Положення).

Пунктом 3 Порядку №1128 передбачено, що розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1128, перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення:

1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги);

2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги;

3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб'єкта розгляду скарги.

З наведеного слідує, що перед тим, як вивчати обставини, викладені у скарзі, Міністерство юстиції повинно перевірити дотримання всіх передумов для розгляду скарги по суті.

У спірному випадку, звертаючись до Відповідача зі скаргою від 08.11.17р. на дії державних реєстраторів, ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_5 посилався на те, що реєстраційні дії проведені на підставі документів, які ніби-то підписані ОСОБА_5, однак, жодних документів, пов'язаних із зміною власника, керівника або розміру статутного капіталу він не підписував, а свої корпоративні права нікому не відчужував та у будь-який інших спосіб не передавав. Таким чином, скаржник вказував на те, що реєстраційні дії відбулись на підставі підроблених документів.

Тобто, скарга ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_5 обґрунтована насамперед протиправним позбавленням його корпоративних прав внаслідок підробки документів, а не у зв'язку з порушенням державними реєстраторами вимог законодавства щодо порядку чи підстав вчинення реєстраційних дій, відповідності таких дій вимогам законодавства.

З цього приводу колегія суддів виходить з наступного.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» (заява №23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб'єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов'язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов'язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до полежнь статей 124, 125 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. З метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Отже зі змісту наведених норм вбачається, що до компетенції Відповідача відноситься розгляд скарг на дії державного реєстратора у разі порушення таким реєстратором вимог законодавства при вчиненні відповідної реєстраційної дії. У разі порушення реєстраційними діями прав цивільних, такі правовідносини мають вирішуватись у судовому порядку.

Втім, незважаючи на те, що скарга ОСОБА_5 не містила обґрунтувань в частині невідповідності дій державних реєстраторів вимогам законодавства, а фактично ґрунтувалась на протиправному, на думку скаржника, позбавленні його корпоративних прав на ПП «Сансет», Відповідач вийшов за межі вимог та доводів скаржника та шляхом обрання власних аргументів на підтвердження наявності недоліків при вчиненні державними реєстраторами реєстраційних дій скасував реєстраційні дії, що призвело до відновлення у позасудовому порядку корпоративних прав ОСОБА_5

При цьому, дійсність документів щодо відчуження корпоративних прав, чинність рішень загальних зборів засновників ПП «Сансет» та інших документів не перевірялась.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Відповідач розглядаючи скаргу ОСОБА_5 перевищив визначені законом повноваження, що призвело до безпідставного скасування реєстраційних дій при адміністративному оскарженні.

Щодо строків звернення до суб'єкта розгляду зі скаргою, колегія суддів виходить з такого.

Як вірно установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, скарга ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_5 надійшла на розгляд Комісії 08.11.17р. Скаржник у своїй скарзі порушував питання щодо скасування реєстраційних дій №9011765 від 04.04.2016, №0023992 та №1023992 від 07.04.2016, а також реєстраційних дій №2023992 від 12.04.2016, №3023992 від 12.04.2016, №4063032 від 04.08.2017, №5063032 від 04.08.2017, №6063032 від 23.08.2017, №8035212 від 23.10.2017, як таких, які проведені внаслідок неправомірних попередніх реєстраційних дій.

Тобто, з часу вчинення оскаржуваних реєстраційних дій від 04.04.2016, від 07.04.2016 до моменту їх оскарження сплинуло 1,5 роки.

Щодо строків звернення зі скаргою скаржник вказав на те, що про оскаржувані дії дізнався лише 27 жовтня 2017 року, коли ним було зроблено безкоштовний запит на сайті Міністерства юстиції України, у зв'язку з чим просив вважати, що строк подачі скарги скаржником дотриманий.

Натомість додатком до скарги була лише нотаріально засвідчена довіреність на ім'я ОСОБА_9, видана ОСОБА_5, доказів на підтвердження доводів про необізнаність про порушення його прав у зв'язку з вчиненням державним реєстратором спірних реєстраційних дій до скарги не подано, та Комісією такі обставини не перевірялись.

Щодо широких повноважень розсуду Відповідача у питаннях визначення строків звернення зі скаргою, то апеляційний суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ч.3 ст.34 Закону № 755-IV строк оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів державної реєстрації є імперативно визначеним та становить 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Так, на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб'єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб'єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов'язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов'язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Таким чином, Відповідач у даному випадку позбавлений дискреційних повноважень при вирішенні питання щодо правових наслідків пропуску відповідного строку звернення, оскільки це питання врегульоване законодавством та не передбачає альтернатив.

Пунктом 8 частини 8 статті 34 Закону № 755-IV передбачено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Отже, з наведених правових норм вбачається, що безумовною самостійною підставою для відмови у задоволенні скарги є, зокрема, закінчення встановленого законом строку подачі скарги, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відповідач не мав правових підстав для розгляду скарги ОСОБА_9 поданої в інтересах ОСОБА_5 по суті, оскільки скарга не відповідала встановленим вимогам Закону № 755-IV та Порядку №1128. Зазначені процедурні порушення розгляду скарги нівелюють відповідні наслідки та обумовлюють наявність достатніх і необхідних правових підстав для визнання протиправним та скасування оспорюваного наказу, яким затверджено висновок Комісії.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов'язків.

Правова позиція у спірних правовідносинах узгоджується з висновками Верхового Суду щодо застосування норм права, викладеними у постановах від 22.08.18р. у справі №826/10548/17 та від 28.03.18р. у справі №826/19452/16.

Згідно частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також слід зазначити про те, що Відповідачем при розгляді скарги не було належним чином забезпечено повідомлення усіх зацікавлених осіб у розгляді скарги ОСОБА_5, з огляду на таке.

Пунктами 9-11 Порядку №1128 передбачено, що під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі);

2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту;

3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).

Копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб'єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов'язково приймаються комісією до розгляду.

У спірному випадку, Відповідачем не надано належних доказів повідомлення Позивача про розгляд скарги ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_5 щодо ПП «Сансет» (), чим порушено його права на захист та право брати участь при прийнятті рішення суб'єктом владних повноважень, яке стосується його прав та законних інтересів.

З інформаційного оголошення розміщеного на офіційному веб-сайті МЮ України не можливо ідентифікувати юридичну особу відносно якої розглядалась скаргу, оскільки у оголошенні не зазначено коду ЄДРПОУ юридичної особи. А отже, зважаючи на те, що на момент розгляду скарги в ЄДРПОУ були зареєстровані декілька юридичних осіб з назвою ПП «Сансет», оголошення на сайті про розгляд скарги щодо ПП «Сансет», без уточнення коду ЄДРПОУ, не можна визнати належним повідомленням всіх зацікавлених осіб, оскільки не дає можливості останнім визначитись чи стосується їх інтересів розгляд такої скарги.

Таким чином, з огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного у справі наказу Мін'юсту.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

Таким чином, судом першої інстанції обрано ефективний спосіб захисту порушеного права Позивача шляхом зобов'язання Мін'юст відновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційні дії щодо ПП «Сансет», які скасовані наказом від 14.11.17р. №3571/5.

При вирішенні справи колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно установлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянтів не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційні скарги ОСОБА_5, Приватного підприємства «Сансет», Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.07.18р. у справі №826/15468/17 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.07.18р. у справі №826/15468/17 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді Кузьмишина О.М.

Мєзєнцев Є.І.

Повний текст постанови складений: 03.12.18.