Справа № 808/1762/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

03 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 808/1762/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпрі справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року (суддя Лазаренко М. С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.02.2017 року;

зобов'язати відповідача відновити позивачу виплату пенсії та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 01.02.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.02.2017 року виплату пенсії позивачу призупинено на підставі листа Управління соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області. Наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього на відміну від інших громадян України певні перешкоди в отриманні його пенсії, яка призначена у зв'язку з трудовою діяльністю, та потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без прийняття відповідного рішення тощо. Тобто в діях відповідача містяться ознаки дискримінації відносно позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсії громадянам України згідно діючого законодавства. За захистом своїх порушених прав позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.07.2018 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2017. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відновити позивачу виплату пенсії та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 01.02.2017.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивач з 01.11.2014 року

по 31.01.2017 року отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як внутрішньо переміщена особа. З 01.02.2017 року виплату пенсії позивачу припинено у зв'язку з отриманням протоколу комісії з питань соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 02.06.2017, яким не підтверджено фактичне місце проживання позивача на території Запорізької області. Припинення виплати пенсії було здійснено з метою уникнення фінансування тероризму. Проживання на території Донецької області підтверджує і сам позивач, зазначивши в позові адресу проживання. Оскільки виплата пенсії здійснюється за місцем проживання, позивач має можливість отримувати пенсії в м. Харцизьку (підтвердити факт отримання пенсії в Донецькій області відповідач не має можливості, оскільки дана територія не підконтрольна Україні). Зобов'язання виплатити пенсію відповідача призведе до отримання подвійного розміру пенсії, що є порушенням чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 9)

Зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорта. (а. с. 9)

З 01.11.2014 року по 31.01.2017 року ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як внутрішньо-переміщена особа та отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Виплата пенсії проводилася на підставі електронної пенсійної справи. (а. с. 8)

З 01.02.2017 року виплата пенсії позивачу призупинена, на підставі листа Управління соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області. (а. с. 8)

З 22.11.2014 набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. (частина 1 статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»)

Відповідно до Преамбули Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Статтею 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 3 статті 4 Закону № 1058 визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058 передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Таким чином, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Статтею 49 Закону № 1058 передбачені підстави припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною першої цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) у разі смерті пенсіонера;

3) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

4) в інших випадках, передбачених законом.

Вказаний перелік є виключним.

Таким чином, спеціальним Законом не передбачено скасування дії довідки про взяття особи на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Отже, відповідно до норм Закону № 1058 припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених статтею 49 Закону № 1058.

Матеріалами справи підтверджено, що витягом з протоколу засідання районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 02.06.2017 року вирішено: установам, що здійснюють соціальні виплати, припинити призначення (поновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та скасувати довідки. (а. с. 31)

Витяг надано відповідачем як додаток до відзиву на позовну заяву.

При цьому, виплату позивачу припинено з 01.02.2017 року на підставі рішення УПСЗН від 02.06.2017 року.

Разом з тим, судом встановлено, що органом Пенсійного фонду рішення щодо припинення виплати пенсії позивачу не приймалося.

Оскільки виплата пенсії позивачу припинена не з підстав і не в порядку, передбаченому Законом № 1058, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо протиправності таких дій відповідача, що є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року (справа № 263/7763/17).

Доводи апеляційної скарги щодо можливості отримання позивачем подвійного розміру пенсії та фінансування тероризму оцінюються судом критично, оскільки жодних документальних доказів щодо їх підтвердження відповідачем не надано.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, пояснень про докази до апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 03.12.2018 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 03.12.2018.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров