Справа № 489/5399/18
Суддя: Муругов В. В.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/5399/18
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2018 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Муругова В.В, за участю секретаря Рижньової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баштанка справу № 468/5399/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Велінець Валерія Миколайовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Велінець Валерія Миколайовича по накладенню на нього адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 1 КУпАП.

Посилаючись на неправомірність дій працівника ПП щодо доведення доказами наявності в його діях складу адміністративного правопорушення та щодо дослідження усіх істотних обставин справи, позивач просив визнати протиправною постанову серії НК № 585066 від 21.08.2018 року. Позивач, при цьому, заперечив вчинення з його боку правопорушення 21.08.2018 року, оскільки він пред'явив для перевірки поліцейському копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки не мав при собі оригіналу такого полісу. Також позивач зазначив, що інспектором поліції було порушено вимоги закону щодо місця та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки позивач не мав можливості скористатися послугами захисника при розгляді справи та йому не було роз'яснено його права.

Позивач в призначені судові засідання на 12.11.2018 року та на 04.12.2018 року двічі не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав.

Відповідно до ч.5 ст. 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

За такого, оскільки належним чином повідомлений позивач двічі не з'явився до суду, свою позицію щодо позову виклав в позовній заяві та долучив до позовної заяви наявні в нього докази, не заявляв про своє бажання взяти участь в судовому розгляді і його неявка не перешкоджає розгляду, з метою реалізації завдань адміністративного судочинства, визначених в ст. 2 КАС України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів.

Відповідач - інспектор Велінець В.М. до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду повідомлений вчасно та належним чином (за місцем служби), про причини неявки суд не повідомив. Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши, що позивач всупереч вимогам ч.1 ст. 77 КАС України не довів обставини, на яких він обґрунтовує свій позов, натомість факт порушення позивачем ПДР України підтверджується відеозаписом відеореєстратора, на якому зафіксоване порушення позивача.

У зв'язку з неявкою всіх учасників справи суд відповідно до ч.5, 9 ст. 205 КАС України вирішив розглянути справу в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи (другий екземпляр постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 585066 від 21.08.2018 року про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 1 КУпАП; відеозаписи з нагрудного відео реєстратора поліцейського), суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За такого, позивач вказуючи, що не порушував вимог Правил дорожнього руху, пред'явивши поліцейському копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також при розгляді справи відповідачем було порушено процедуру розгляду справи, мав навести в позовній заяві відповідні обставини та надати суду відповідні докази на підтвердження таких обставин.

З тексту позову слідує, що позивач фактично не оспорює факту відсутності та не пред'явлення поліцейському на його вимогу полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але вказує, що пред'явив копію такого полісу, оскільки не мав при собі його оригіналу.

В судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 2018 року відповідачем було винесено відносно позивача постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 1 КУпАП. В тексті постанови інспектор вказав, що 20.08.2018 року о 12.00 год. в Миколаївській області Вітовському районі на 316 км + 100 м автодороги Н-11 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «MAN TGX 18.440» д.н. НОМЕР_1 та напівпричепом д.н. НОМЕР_2, не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1.ґ ПДР України.

У зв'язку з вказаним інспектор призначив позивачу адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Таким чином, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1.ґ ПДР України, який зобов'язує водія механічного транспортного засобу мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Крім того, відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Комплексний аналіз зазначених положень нормативних актів вказує на обов'язок водія транспортного засобу під час керування транспортним засобом мати при собі та пред'явити на вимогу поліцейського саме оригінал полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тому безпідставними є посилання позивача, який не заперечував, що повинен був мати при собі зазначений поліс, та надав поліцейському його копію через відсутність при собі оригіналу, тому що позивач притягнутий до відповідальності саме за те, що не мав при собі саме оригіналу полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,та в позовній заяві не наведено обґрунтувань відсутності в діях позивача порушення ПДР України в частині відсутності при собі такого полісу.

При цьому, представником відповідача до письмового відзиву надано диск з трьома відеофайлами, з яких вбачається, що позивач на місці зупинки не заперечував відсутність у нього відповідного полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також поліцейським в ході спілкування з водієм зазначалося, що копія наданого ним полісу не мала обов'язкових реквізитів документу, зокрема, підписів та відбитків печатки, що, в свою чергу, також вказувало на об'єктивність претензій поліцейського з приводу існування в дійсності такого полісу та його достовірності, а тому вимоги поліцейського позивачеві пред'явити оригінал полісу цивільно-правової відповідальності були правомірними.

Крім того, із вказаних відео файлів слідує, що під час розгляду поліцейським на місці справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за не пред'явлення полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за ч.1 ст. 126 КУпАП водієві було роз'яснено гарантовані законом права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право скористатися послугами захисника, на що ОСОБА_1 не заявляв будь-яких клопотань та заперечень проти розгляду справи на місці зупинки.

Що ж стосується позиції позивача щодо того, що інспектор не мав права виносити постанову на місці зупинки, то суд не погоджується з такою позицією з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема ст. 132-1 КУпАП розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП.

Згідно з ч.2,4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених, зокрема, ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Положення щодо відсутності в уповноваженої особи Національної поліції обов'язку складати протокол про адміністративне правопорушення, розгляд якого віднесено, до компетенції Національної поліції передбачаються і в ч. 5 ст. 258 КУпАП, згідно з якою якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно з ч. 6 ст. 276 КУпАП Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки виявлене відповідачем адміністративне правопорушення не підлягає оформленню протоколом, то розгляд питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності мало відбуватись саме на місці його вчинення шляхом складання відповідної постанови, тобто за правилами ч. 4 ст. 258 КУпАП, що кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 276 КУпАП.

Тому складання відповідачем оскаржуваної постанови без оформлення відповідного протоколу відповідає вимогам закону, а тому підстав для визнання дій відповідача неправомірними з цих причин немає.

Не змінюють такої позиції суду і висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015, оскільки цим рішенням дано офіційне тлумачення місця розгляду адміністративної справи за обставин наявності в особи, яка встановила факт адміністративного правопорушення, обов'язку оформити це правопорушення відповідним протоколом, тобто за обставин, що не поширюються на правовідносини у цій справі.

Оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Надані представником відповідача відеозаписи фактично відтворюють ті обставини, які спостерігав сам відповідач (інспектор поліції), коли приймав рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому не є додатковим доказом, який інспектором не досліджувався.

Посилання позивача в позові на те, що відповідач не мав підстав зупиняти його транспортний засіб та перевіряти наявність в нього при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів жодним чином не впливає на той факт, що позивач за обставин, викладених в постанові серії НК №585066 від 21.08.2018 року керував транспортним засобом без полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому не впливає на адміністративну відповідальність позивача.

Таким чином відсутні підстави для висновку про те, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин, при розгляді справи в суді не встановлено підстав для задоволення позову, оскільки судом встановлено, що винесена відповідачем постанова відповідає вимогам, визначеним у ч.2 ст. 2 КАС України, а наведені позивачем в позові підстави для скасування рішення відповідача - визнані судом необґрунтованими, тому постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою.

Вказане є відповідно до ч.3 ст. 286 КУпАП підставою для залишення постанови без змін, а позовної заяви - без задоволення.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 73-77, 90, 242-244, 246, 250-251, 271, 273 КАС України суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Велінець Валерія Миколайовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії НК №585066 від 21.08.2018 року за ст. 126 ч.1 КУпАП залишити без задоволення, а постанову серії НК №585066 від 21.08.2018 року за ст. 126 ч.1 КУпАП - без змін.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання вказане позивачем в позовній заяві: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3).

Відповідач: інспектор Управління патрульної поліції в Миколаївській області Велінець Валерій Миколайович (місцезнаходження: вул. Новозаводська, 1Б, м. Миколаїв Миколаївської області, 54056).

Повне рішення суду складене 04.12.2018 року.

СУДДЯ: