Справа № 280/4376/18
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 грудня 2018 року Справа № 280/4376/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сіпаки А.В. розглянув в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (72316, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (69063, м. Запоріжжя, вул. Глісерна, буд. 14, ) про визнання протиправною та скасування постанови та розрахунку

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1.) звернувся в суд з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови та розрахунку.

В обґрунтування заявленого позову позивач, з урахуванням уточнюючої позовної заяви, зазначив, що 10.09.2018 позивач, разом із запрошенням на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, отримав акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 089890 від 28.08.2018. Відповідно до даного акту позивач надавав послуги з перевезення вантажу без оформлення документів, передбачених ст.. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень визначених законодавством п. 22.5 ПКУ № 1306, без внесення плати за проїзд дорогами України з перевищенням вагових обмежень. Зазначає, що приналежний ОСОБА_1 автомобіль НОМЕР_2 знаходиться в оренді у ОСОБА_2, згідно договору оренди вантажного автомобіля з напівпричепом від 03.01.2018. Після розмови з ОСОБА_2 останній повідомив позивачу, що при проведенні перевірки, крім інших документів, було надано копію договору оренди, який відповідачем було проігноровано. Крім того, вважає, що загальна вага автомобіля не перевищувала допустимої ваги.

Незважаючи на надані пояснення відповідачем 18.09.2018 було винесено постанову про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн. та надіслано лист-повідомлення про нарахування плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу в розмірі 352,80 Євро та розрахунок від 28.08.2018. Вважає винесену постанову та розрахунок протиправними, оскільки позивач був відсутній при проведенні перевірки, правопорушення не вчиняв, а водій ОСОБА_2 здійснював перевезення в своїх власних інтересах на орендованому автомобілі.

Ухвалою від 22.10.2018 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 06.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26.11.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача зазначив, що 28.08.2018 контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, у пункті габаритно-вагового контролю на 405 км а/д М-18, проведено зважування транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1 на праві власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7, з напівпричепом марки KRONE, модель SDP 27 номерний знак НОМЕР_4. Після проходження габаритно-вагового контролю було встановлено, що навантаження на строєну вісь транспортного засобу перевищує нормативно-встановлені параметри, а саме: на строєну вісь 27,08 т. замість встановленої 22 т. Враховуючи, що законодавчо встановлена похибка становить 2 %, то транспортний засіб необхідно вважати невеликоваговим лише при навантаженні на строєну вісь 22,440 т. У зв'язку з виявленим порушенням відповідачем було складено довідку від 28.08.2018 № 0010825 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, Акт від 28.08.2018 № 0013825 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, яким визначено позивачу до сплати 352,80 євро, та винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.09.2018 № 058631. Вважає свої дії правомірними та просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зважає на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2018 о 22 год. 45 хв. у пункті габаритно-вагового контролю а/д М-18, 405 км+853 м посадовою особою Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області проведено габаритно-ваговий контроль вантажного транспортного засобу, що належить ОСОБА_1 (автомобіль НОМЕР_5, н/причіп номерний знак НОМЕР_4), водій ОСОБА_3, за результатами якого складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 28.08.2018, відповідно до п.6 «Результати вагового контролю» якої, навантаження на осі, тони становлять: 1) 6,47; 2) 6,11; 3) 9,100; 4) 8,57; 5) 9,41, повна маса транспортного засобу 39,660. Довідка підписана посадовою особою Укртрансбезпеки, що проводила габаритно-ваговий контроль та оператором вагового комплексу. Та складено Акт № 0013825 від 28.08.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, згідно п.10 «Осьові навантаження, тонн» зазначені - нормативно допустимі 22, фактичне 27,08. Акт підписаний посадовою особою, що здійснює габаритно-ваговий контроль та містить позначення у графі «підпис водія транспортного засобу» - ОСОБА_2.

Також, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області складено Акт № 089890 від 28.08.2018 проведення перевірки додержання вимог законодавства при автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, згідно якого, при проведенні перевірки, виявлено порушення, відповідальність за яке передбачена ст.. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - надання послуги перевезення вантажу без оформлення документів, передбачених ст.. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень визначених законодавством п. 22.5 ПКМУ № 1306, без внесення плати за проїзд дорогами України з перевищенням вагових обмежень. Акт підписано посадовими особами, що провели перевірку, а також у графі «пояснення водія про причини порушень» зазначено, що водій від письмових пояснень та підпису акту відмовився.

Відповідно до розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів до акту від 28.08.2018 № 0013825, нарахована плата за проїзд 352,80 ЄВРО.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

За визначеннями наведеними в статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Також статтею 48 цього Закону встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007р. №879. (далі - Порядок №879).

Пунктом 3 Порядку №879 встановлено, що Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому постановою КМ України №1567 від 08.11.2016р. (далі - Порядок №1567, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За визначеннями у пункті 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотриманий визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Як вже встановлено судом, 28.08.2018 при проведенні габаритно-вагового контролю вантажного транспортного засобу, що належить позивачу, виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі - Правила №30).

На підставі п.3 Правил №30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пункт 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР) передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту відповідно до «Ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та або габаритні параметри яких перевищують нормативи», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879 за формулою:

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Отже, з огляду на вище зазначене та наявні в матеріалах справи документи у відповідності до формули розмір плати за проїзд повинен складати: 352,80 євро.

Щодо посилань позивача щодо перебування автомобіля НОМЕР_6 в оренді у ОСОБА_2, згідно договору оренди вантажного автомобіля з напівпричепом від 03.01.2018, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 03.01.2018 між ОСОБА_1 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) було укладено Договір оренди вантажного автомобіля з напівпричепом у приватної особи у простій письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

При цьому договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню (стаття 799 ЦК України).

Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 799 ЦК України щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору найму транспортного засобу за участю фізичної особи.

Така позиція висловлена у Постанові Верховного суду України від 19.10.2016 у справі № 6-1551цс16.

Вищезгаданий договір укладений у простій письмовій формі без дотримання вимоги закону щодо його обов'язкового нотаріального посвідчення, у зв'язку з чим він є юридично нікчемним у цілому в силу статті 215 ЦК України.

Тобто, виходячи із закріпленого у статті 215 ЦК України правила, визнання зазначеного договору судом недійсним не вимагається у зв'язку з встановленням його нікчемності безпосередньо законом.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо укладення договору оренди вантажного автомобіля з напівпричепом у приватної особи від 03.01.2018 у простій письмовій формі, суд приходить до висновку, що даний договір є нікчемним і розглядається з точки зору права як такий, що юридично не мав місця та не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з його недійсністю. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов'язань, що в ньому закріплені.

Суд не бере до уваги посилання позивача на той факт, що він був відсутній на місці проведення перевірки та що фактична маса транспортного засобу становила 39660 кг, оскільки відповідальність, передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовується коли хоч один з їх габаритів перевищує допустиму масу, визначену п. 22.5 ПДР і застосовується відповідальність до автомобільних перевізників, яким в даному випадку являється ОСОБА_1, не ставлячи в залежність присутність чи відсутність його на місці проведення перевірки.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв в межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством, обґрунтовано склав акт за порушення які мали місце та із дотриманням процедури, визначеної законодавством про автомобільний транспорт, а розрахунок плати за проїзд також здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (72316, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (69063, м. Запоріжжя, вул. Глісерна, буд. 14, ) про визнання протиправною та скасування постанови та розрахунку відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 04.12.2018.

Суддя А.В. Сіпака