Справа № 540/2161/18
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 р.м. ХерсонСправа № 540/2161/18
09 год. 40 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю представників

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

встановив:

22 жовтня 2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" звернулося до суду з позовом до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Херсонської митниці ДФС № UA50800/2018/0011/2 від 02.10.2018 року про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою суду від 29.10.2018 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.11.2018 р.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що у вересні 2018 р. згідно до умов укладеного зовнішньоекономічного контракту № CH-UA-18/05/31 від 31.05.2018 р. та на підставі супроводжувальних документів продавець - компанія JIANGSU SHENGHUI IMPOT&EXPIAN CO LTD здійснив на адресу покупця - ТОВ "Строй Мир" поставку товару - "світильники електричні настільні, виготовлені з пластмаси - код товару - 94052040" (товар №1); "світильники електричні настільні, виготовлені з чорних металів - код товару - 94052099" (товар №2). Під час декларування вказаного товару позивачем відповідно до ст. 57, 58 Митного кодексу України було самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, а саме, за ціною контракту, яка склала 9014,34 дол. США. З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі повний пакет документів, передбачений ст. 53 МК України. Проте, 02.10.2018 р. відповідачем прийнято рішення UA50800/2018/0011/2, яким за резервним методом на рівні 2,98 дол. США/кг скориговано митну вартість товару №1 на суму 10 806,374 дол. США, та товару №2 на суму 1988,554 дол. США. Позивач вважає, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товару прийнято з порушенням вимог ст. ст. 54-55 МК України, оскільки графа 33 вказаного рішення не містить жодних конкретних підстав щодо не підтвердження декларантом числових значень складових митної вартості імпортованого товару та які саме документи містять розбіжності, як це передбачено наказом Мінфіна України від 24.05.2012 р. № 598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору". При цьому, позивач не погоджується з тим, що митницею в оскаржуваному рішенні зазначено, що декларантом не подано документи в повному обсязі, а саме: митну декларацію країни відправлення, документи, що містять відомості про вартість страхування, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів. Позивач зазначає, що ним подано всі наявні у нього документи відповідно до положень ст. 53 Митного Кодексу, а вказані відповідачем обставини жодним чином не спростовують митної вартості, яка визначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування її вартості. Факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару. З огляду на вказані обставини позивач вважає, що висновок митного органу щодо не підтвердження ТОВ "Строй Мир" числового значення складових митної вартості товару, заявленого за основним методом її визначення є безпідставним, оскільки позивачем надано всі обов'язкові документи, визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

14.11.2018 р. відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким вказує, що декларантом ТОВ " Строй Мир " за договором про надання послуг митного брокера ФОП ОСОБА_3 до митного органу було подано митну декларацію № UA 508070/2018/001430 для здійснення митного оформлення товару "світильники електричні настільні", країна походження Китай, ввезеного на виконання умов договору від 31.05.2018 № CH-UA-18/05/31, укладеного між ТОВ " Строй Мир " та компанією JIANGSU SHENGHUI IMPOT&EXPIAN CO LTD (Китай). Під час надходження декларації відповідно до гл. 52 МК України здійснено перевірку за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі АСАУР), за результатами якої визначено ризик з коментарем "можливе заниження митної вартості товару". За результатами перевірки правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України, митним органом було визнано, що надані позивачем документи містили розбіжності, числові значення складових митної вартості товарів, які є обов'язковими при її обчисленні, не підтверджені документально та заявлено неповні відомості про митну вартість товарів. Зокрема, в поданому до митного оформлення контракті від 31.05.2018 р. № CH-UA-18/05/31 згідно п. 4.2 не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару, а подана для підтвердження контрактної вартості комерційна (бізнес) пропозиція виробника товару не містить періоду дії наведених у ній цін. Крім того, серед наданих для митного оформлення документів відсутні страхові документи, що може свідчити про приховування достовірної інформації щодо вартості товарів. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст.54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Однак, надані позивачем документи для підтвердження рівня митної вартості товару (первинні та додатково надані), не дали можливості Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі остаточно упевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару, у зв'язку з чим було застосовано наявну в Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі інформацію щодо аналогічних (подібних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено. З урахуванням вищезазначеного відповідач зазначає, що оскаржуване рішення є таким, що прийнято обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення учасників справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини суд вказує про наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 31.05.2018 р. між продавцем компанією JIANGSU SHENGHUI IMPOT&EXPIAN CO LTD (Китай) та покупцем ТОВ "Строй Мир" укладено контракт № CH-UA-18/05/31, відповідно до якого продавець зобов'язується на умовах CIF - Одеса / Чорноморськ / Южний (Україна) продати, а покупець оплатити та прийняти "Товар" - освітлювальні прилади в номенклатурі, кількості та по ціні згідно супровідним документам.

Відповідно до умов вказаного контракту позивач отримав:

- світильники електричні настільні, що використовуються для освітлення побутових приміщень, виготовлені з пластмаси, у асортименті, загальною кількістю 2898 штук, на суму 7612,08 дол. США (товар № 1).

- світильники електричні настільні, що використовуються для освітлення побутових приміщень, виготовлені з чорних металів, у асортименті, загальною кількістю 282 шт., на суму 1402,26 дол. США. (товар № 2).

Для здійснення митного оформлення товару, поставленого за вказаним контрактом на умовах поставки CIF - Южний, позивачем через представника ФОП ОСОБА_3 до сектору митного оформлення митного поста "Херсон - центральний" Митниці ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі 01.10.2018 р. було подано митну декларацію № UA 508070/2018/001430, відповідно до якої митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту 254 834,77 грн. (9014,34 доларів США).

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення були подані наступні документи: пакувальний лист без номеру від 13.08.2018 року, рахунок-фактура (інвойс) № TLW18060601 від 13.08.2018 року, коносамент № QFL18080656 від 13.08.2018 року, автотранспортну накладну №744 від 30.09.2018 року, декларацію про походження товару № TLW18060601 від 13.08.2018 р., зовнішньоекономічний договір від 31.05.2018 року № CH-UA-18/05/31, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 13.08.2018 року, декларацію про відповідність № UA.D.274.03-18 від 01.10.2018 р.

При здійсненні перевірки вказаної митної декларації за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) виявлено ризики, а саме - сформовано перелік попереджень щодо декларанта та обов'язкових митних процедур, які полягали у ретельному опрацюванні поданих документів для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст.53 Митного кодексу України.

Так, за результатами перевірки змісту контракту № CH-UA-18/05/31 від 31.05.2018 р. відповідачем встановлено, що витрати на страхування та транспортування не включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар та не були заявлені декларантом, як складова митної вартості, оскільки пунктом 4.2. контракту не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару, що є обов'язковим при умовах поставки товарів CIF. У комерційній пропозиції відправника товару від 09.08.2018 р. відсутня інформація щодо терміну дії цін, встановлено відсутність банківських реквізитів на інвойсі від 13.08.2018 р. № TLW18060601, а також серед документів, наданих для підтвердження заявленого рівня митної вартості, відсутні страхові документи, що може свідчити про приховування достовірної інформації щодо вартості товарів.

З огляду на вказане, відповідачем зроблено висновок, що документи, надані ТОВ "Строй Мир" для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності, внаслідок чого відповідачем на підставі ч. 3 ст. 53 МК Українибуло запропоновано ТОВ "Строй Мир" надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість навантаження, пакування, страхування; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару. Додатково повідомлено декларанта, що згідно з ч.6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, позивачем додатково були надані наступні документи: прайс - лист фірми JIANGSU SHENGHUI IMPOT&EX?ст CO LTD; комерційна пропозиція фірми JIANGSU SHENGHUI IMPOT&EX?ія CO LTD. Інших документів не надано у зв'язку з їх відсутністю.

02.10.2018 р. Митницею ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі прийнято рішення №UA508000/2018/0011/2 про коригування митної вартості товарів, яке є предметом оскарження у даній справі, та згідно якого відкоригована митна вартість товару № 1 склала 10 806,374 дол. США, а товару № 2 - 1988,554 дол. США.

Так, пункт 33 оскаржуваного рішення містить обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, зокрема, вказано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість та складові митної вартості (фактурна вартість, транспортні витрати на страхування), достовірно документально не підтверджено. Документи, що надані для підтвердження митної вартості, містять розбіжності: в поданому до митного оформлення контракті № CH-UA-18/05/31 від 31.05.2018 р. згідно п. 4.2 не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару. Додатково зазначено, що подана для підтвердження контрактної вартості комерційна (бізнес) пропозиція виробника товару не містить періоду дії наведених у ній цін, у зв'язку з чим неможливо прослідкувати чи діяли зазначені у комерційній пропозиції ціни на день виставлення специфікації до контракту. Крім того, зазначено про відсутність банківських реквізитів на інвойсі, а також відсутність страхових документів, що не відповідає умовам поставки "Інкотермс 2010" на умовах поставки CIF. Зазначено, що декларантом неподані усі необхідні документи, а саме: 1) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 2) копію митної декларацію країни відправлення, 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Щодо джерела наявної у митного органу інформації стосовно визначеної митної вартості товару та обґрунтування обраного методу визначення митної вартості, то рівень визначеної митної вартості товару № 1 складає 2,98 дол/кг. на підставі інформації, наявної у митного органу, відповідно до митної декларації від 01.09.2018 р. № UA500050/2018/000652; рівень визначеної митної вартості товару № 2 складає 2,98 дол/кг на підставі інформації, наявної у митного органу, відповідно до митної декларації від 11.08.2018 р. №UA500010/2018/012846.

Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, суд вказує про наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

У відповідності до частини 3 статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант який заявляє митну вартість товару зобов'язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Тобто, відповідно до норм Митного кодексу України, митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено судом, то однією з підстав для здійснення відповідачем спірного коригування митної вартості стало встановлення відповідачем тієї обставини, що в поданих декларантом документах містяться розбіжності, а саме: в поданому до митного оформлення контракті № CH-UA-18/05/31 від 31.05.2018 р. відповідно до п. 4.2 цього контракту не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару.

Надаючи оцінку вказаному доводу відповідача, суд зазначає, що відповідно до умов поставки CIF Інкотермс 2010, за якими постачався товар позивачу за контрактом №CH-UA-18/05/31 від 31.05.2018 р., страхування товару є обов'язком продавця. Витрати щодо страхування належать продавцю. Окремого страхування товару декларантом не здійснювалося. Контрактом не передбачено надання документів зі страхування товару Покупцю. Правила Інкотермс також не передбачають обов'язкового надання Покупцю (декларанту) документів щодо страхування товару, а лише на його вимогу (такої вимоги не має). Перелік витрат, що одразу не включені до вартості товару, та які необхідно додати до фактурної вартості для визначення митної вартості товару зазначено у ч.10 ст.58 МК України. Під час декларування митної вартості, відповідно до ч.2 ст.53 МК України декларант повинен надати документи, що підтверджують розраховану митну вартість (тобто складові митної вартості). Більш того, надання цих документів митним органам України не передбачено жодним міжнародним документом з митної справи.

Враховуючи викладене, з огляду на визначені зовнішньоекономічним контрактом від 31.05.2018 № CH-UA-18/05/31 умови поставки, всі витрати із завантаження, пакування, транспортування та страхування товару вже є включеними продавцем у фактурну вартість товару, а тому додаткові витрати на страхування та транспортування товару до порту, згідно з вимогами частини десятої статті 58 МК України, Товариство не понесло. За таких обставин, вимоги Митниці про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є неправомірними, а коригування митної вартості, заявленої Товариством, на цій підставі - необґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 р. у справі № 821/1617/17.

Щодо посилань відповідача на те, що надана до митного оформлення комерційна пропозиція відправника товару від 09.08.2018 не містить інформації щодо терміну дії цін, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки вказана обставина не може слугувати належною підставою для коригування митної вартості, заявленої позивачем.

Так, в комерційній практиці при просуванні товару на ринок одними із методів встановлення контактів з потенційними покупцями є направлення продавцем комерційної пропозиції (оферти) або прейскуранта (прайс-листа).

Під комерційною пропозицією (офертою) зазвичай розуміється письмова пропозиція продавця, спрямована можливому покупцю або конкретним покупцям про продаж партії товару на певних умовах. У випадках, коли між сторонами раніше вже було укладено аналогічний договір, комерційна пропозиція (оферта) може містити лише деякі умови. Відносно решти умов робиться посилання на раніше укладений договір. Комерційна пропозиція (оферта) може мати персональні умови і персональні знижки, які зазвичай не розповсюджуються на необмежену кількість потенційних покупців.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.

Отже, оскільки бізнес - пропозиція є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту бізнес-пропозицій, які можуть оформлюватись продавцем у довільній формі на власний розсуд. Водночас наявність чи відсутність у бізнес-пропозиції певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо періоду дії цін, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.07.2018 р. у справі № 826/7545/16.

Щодо доводу відповідача про відсутність у інвойсі від 13.08.2018 р. №TLW18060601 банківських реквізитів, то суд зазначає, що зазначення вказаних реквізитів не є обов'язковим при складанні інвойсу, оскільки вони можуть бути змінені при кожній окремій поставці товару. Натомість, у наданому до митного оформлення інвойсі від 13.08.2018 р. №TLW18060601 наявна інформація, яка дозволяє чітко ідентифікувати його сторони, зокрема назва підприємства, адреса.

Окрім того, відповідач належним чином не обґрунтував, яким чином відсутність зазначення в інвойсі банківських реквізитів продавця та покупця впливають на правильність визначення митної вартості товарів.

Щодо відсутності страхового полісу або інших страхових документів, то суд зазначає наступне.

За умовами зовнішньоекономічного контракту № CH-UA-18/05/31 від 31.05.2018 р., поставка товару здійснюється на умовах CIF - Одеса / Чорноморськ / Южний (Україна) (згідно Інкотермс-2010).

Згідно офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати це означає, що продавець сплачує всі витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, ризик втрати чи пошкодження товару, як і будь-які додаткові витрати переходять від продавця до покупця після відвантаження товару.

У зв'язку із цим, при здійснені позивачем розрахунку митної вартості витрати на транспортування, страхові витрати не повинні враховуватись до митної вартості, оскільки такі витрати за умовами контракту враховані у вартості товару, що відповідає приписам статті 53 МК України.

Відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як вбачається зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення, то "за результатами проведеної консультації, митну вартість товару №1 скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу МД від 01.09.2018 № UA500050/2018/000652, а саме: 2,98 дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 3626,3 кг*2,98 дол. США/кг. = 10806,374 дол. США). За результатами проведеної консультації, митну вартість товару №2 скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу МД від 11.08.2018 № UA500010/2018/012846, а саме: 2,98 дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 667,3 кг*2,98 дол. США/кг. = 1988,554 дол. США). Попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару".

Проте, суд вказує, що вказана графа оскаржуваного рішення не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості. Натомість, на думку суду, надані позивачем до митного оформлення документи спростовують сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару.

Враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів № UA508000/2018/0011/2 від 02.10.2018 р.

Щодо вирішення питання судових витрат, то відповідно до ч. 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.10.2018 р. позивачем подано до суду клопотання про стягнення витрат на правову допомогу у сумі 3 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 1СМр від 19.03.2018р., укладений між ТОВ "Строй Мир" та Адвокатським бюро "Євгена Малюка", додаткову угоду № 000011/2 від 12.10.2018р. з зазначенням детального опису виконаних робіт, рахунок на оплату № 20 від 25.10.2018 р. та платіжне доручення №2 від 30.10.2018 р. про перерахування на рахунок АБ "Євгена Малюка" суми 3 000,00 грн.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

23.11.2018 р. представником відповідача подано до суду клопотання про неспівмірність витрат позивача на правову допомогу з фактично виконаною адвокатом роботою. Вказане клопотання обґрунтовано наступним: позивачем не надано акт виконаних адвокатом робіт; "ознайомлення/вивчення документів та їх правовий аналіз" не є самостійною складовою витрат на правову допомогу, а має включатися до вартості послуг із підготовки позовної заяви; витрати на представництво адвокатом інтересів позивача в суді в сумі 1500,00 грн. є необґрунтованими, оскільки дана категорія справ відноситься до справ незначної складності.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача щодо не співмірності витрат на правову допомогу з фактично виконаною адвокатом роботою, суд зазначає наступне.

Приписами ч. 3 ст. 134 КАС України передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, вказаною нормою КАС України не передбачена вимога щодо надання стороною акту виконаних адвокатом робіт у випадку визначення розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката.

Натомість, як встановлено судом, позивачем на підтвердження суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката для надання правничої допомоги, надано додаткову угоду № 000011/2 до договору про надання правової допомоги №1СМр від 19.03.2018 р., відповідно до умов якої сума гонорару адвоката становить 3000,00 грн.

На підтвердження факту оплати послуг адвоката позивачем надано копію платіжного доручення №2 від 30.10.2018 р., відповідно до якого ТОВ "Строй Мир" сплатило на рахунок АБ "Євгена Малюка" кошти за надання правової допомоги у сумі 3000,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо доведеності понесення позивачем витрат на оплату професійної правової допомоги адвоката, що дає йому право на стягнення вказаних витрат в порядку компенсації з протилежної сторони.

Доводи відповідача про те, що "ознайомлення/вивчення документів та їх правовий аналіз" не є самостійною складовою витрат на правову допомогу, а має включатися до вартості послуг із підготовки позовної заяви, а також завищення суми витрат адвоката на представництво інтересів позивача в суді, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються виключно на суб'єктивній позиції відповідача і не мають посилань на будь-які докази або норми чинного законодавства.

Крім того, суд зазначає, що сума гонорару, зафіксована у додатковій угоді є сталою та не залежить від кількості часу, витраченого адвокатом на підготовку документів до суду або кількості судових засідань.

Таким чином, дослідивши надані позивачем докази щодо підтвердження витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що сума витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, ціною позову та значенням справи для сторони.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе клопотання позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу - задовольнити.

Щодо розподілу витрат на судовий збір, то суд зазначає про наступне.

Відповідно до вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа лише у разі задоволення позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.

Враховуючи, що судом задоволено вимоги позивача в повному обсязі, тому сплачений ТОВ "Строй Мир" судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 139, 241-246 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" (місцезнаходження 73000, Херсонська область, м. Херсон, Миколаївське шосе, 5 км, ) до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (місцезнаходження 73000, Херсонська область, м. Херсон, вул. Гоголя, 13, ) про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі № UA508000/2018/0011/2 від 02.10.2018 року про коригування митної вартості товарів.

Стягнути з Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (місцезнаходження 73000, Херсонська область, м. Херсон, вул. Гоголя, 13, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" (місцезнаходження 73000, Херсонська область, м. Херсон, Миколаївське шосе, 5 км, ) судовий збір в сумі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.)

Стягнути з Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (місцезнаходження 73000, Херсонська область, м. Херсон, вул. Гоголя, 13, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" (місцезнаходження 73000, Херсонська область, м. Херсон, Миколаївське шосе, 5 км, ) витрати на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 30 листопада 2018 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 5.2.2