Справа № 814/1427/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1427/18

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Джабурія О.В.

суддів: Кравченко К.В. , Вербицька Н. В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.08.2018р. по справі № 814/1427/18 за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України в особі Військової прокуратури України про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України в особі Військової прокуратури України в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо ненадання документів, які запитуються позивачем у його заяві від 15.05.2018 року;

- зобов`язати відповідача надати всі документи (завірені належним чином копії) поданих та/або виданих на ім`я ОСОБА_1 , які були вилучені в батальйоні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з військової частини НОМЕР_1 та Головного управління НГУ, які стосуються зарахування ОСОБА_1 до складу батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та військової частини НОМЕР_2 , в тому числі, але не обмежуючись цим, але обов`язково: рапорт про зарахування до батальйону «Донбас», складений 1-2 серпня 2014 року; рапорт про прийняття до лав НГУ, складений в м. Курахів Донецької області орієнтовно 10-15 серпня 2014 року за місцезнаходженням батальйону «Донбас» під час візиту офіцерів відділу кадрів військової частини НОМЕР_2 та Головного управління НГУ; заяву про зарахування до військової частини, завізовану командиром роти.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що у відзиві на його адміністративний позов відповідачем була надана неправдива інформація стосовно відсутності на час розгляду Генеральною прокуратурою України заяви ОСОБА_1 будь-якої достовірно встановленої інформації щодо вилучення у ході розслідування кримінальних проваджень військовими прокурорами гарнізонів та регіонів документів з військової частини НОМЕР_2 НГУ не було. Так, апелянт вказує на те, що вказані обставини про відсутність відомостей про вилучення у ході розслідування кримінальних проваджень військовими прокурорами гарнізонів та регіонів документів з військової частини НОМЕР_2 спростовуються листом Генеральної прокуратури України від 13.08.2018 р. №10/4-4091-14 та листом слідчого ГУНП в Донецькій області від 14.08.2018 р., які на час судового розгляду не були отримані позивачем, а тому він не міг надати їх до суду першої інстанції.

Апелянт вказує, що згідно вказаних доказів (листів) повідомляється про наявність кримінального провадження №001452 від 19.09.2014 р., в рамках якого проводилися обшуки у військовій частині НОМЕР_2 Національної Гвардії України, під час яких вилучалася документація, яка стосувалася проходження позивачем служби в вказаній військовій частині.

На думку апелянта з викладених фактів випливає, що відповідач, маючи достовірну інформацію про наявність кримінального провадження та вилучення з військової частини НОМЕР_2 документів, як стосуються проходження служби ОСОБА_1 надав суду неповну інформацію щодо обставин справи, повідомивши у відзиві, що така інформація відсутня.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.05.2018 року ОСОБА_1 направив до Генеральної прокуратури Українги заяву щодо надання документів, які потрібні йому для отримання статусу інваліда війни.

Оскільки запитувані документи та необхідну інформацію йому не надано, просив суд визнати неправомірною бездіяльність Генеральної прокуратури України з цього приводу та зобов`язати відповідача надати документи, зазначені у заяві від 15.05.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, заява ОСОБА_1 від 15.05.2018 р., в якій він просив доручити Головній військовій прокуратурі провести пошук необхідних документів та у випадку виявлення надати їх йому, надійшла до Генеральної прокуратури України 18.05.2018 року.

Згідно до пунктів 9, 10 розділу ІІІ Інструкції «Про порядок розгляду звернень і запитів та соосбистого прийому громадян в органах прокуратури України», затвердженої наказом генеральної прокуратури України від 20.12.2017 №357 та зареєстрованої Міністерством юстиції України 16.01.2018 за №65/31517, заяву передано для розгляду до Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України.

Відповідно до заяви, ОСОБА_1 потрібні документи про прийняття його на військову службу та зарахування до складу батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - військова частина НОМЕР_2 НГУ. Також ОСОБА_1 повідомив у заяві, що за його інформацією зазначені документи вилучено підрозділами Головної військової прокуратури під час досудового розслідування кримінального провадження, номер якого йому невідомий.

Моніторінгом Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження, під час досудового розслідування якого вилучались документи з військової частини НОМЕР_2 НГУ, також не виявлено.

Відтак, на час розгляду Генеральною прокуратурою України заяви ОСОБА_1 будь-якої достовірно встановленої інформації щодо вилучення у ході розслідування кримінальних проваджень військовими прокурорами гарнізонів та регіонів документів з військової частини НОМЕР_2 НГУ не було.

Військова частина НОМЕР_2 НГУ дислокується у с. Нові Петрівці, Вишгородського району Київської області, що підпадає під територіальну юрисдикцію військової прокуратури Центрального регіону України та військово прокуратури Київського гарнізону.

Згідно до положень п. 21 розділу ІІІ Інструкції звернення громадян, за результатами розгляду яких не приймалися рішення керівниками регіональних (місцевих) прокуратур і у яких не оскаржують ся дії чи рішення працівників Генеральної прокуратури України (регіональної прокуратури), відповідальні підрозділи у термін не більше п`яти днів надсилають до регіональної (місцевої) прокуратури, якщо вирішення порушених у нимх питань належить до компетенції цієї прокуратури.

У зв`язку з викладеним, з урахуванням вимог п. 21 розділу ІІІ Інструкції, Головною віськовою прокуратурою Генеральної прокуратури України заяву ОСОБА_2 обґрунтовано направлено 21.05.2018 р. за вих. №10/1/3-р для організації розгляду та надання відповіді до військової прокуратури Центрального регіону України, якою заяву 23.05.2018 за №04/1-1687 вих 18 направлено за належністю до військової прокуратури Київського гарнізону.

Тобто, Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України розгляд заяви ОСОБА_1 організовано з урахуванням наявних на час її надходження відомостей та у повній відповідності з вимогами чинного законодавства.

Крім того, військовою прокуратурою Київського гарнізону заяву ОСОБА_1 розглянуто та 01.06.2018 р. надано відповідь за №15/5981 вих. 18, де повідомлено, що прокуратурою документи відносно позивача не вилучались. Також було роз`яснено порядок оскарження ухваленого рішення.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає помилковими посилання апелянта на те, що відповідач, маючи достовірну інформацію про наявність кримінального провадження№0001452 та вилучення з військової частини НОМЕР_2 документів відносно ОСОБА_1 , надав до суду неповну інформацію повідомивши про відсутність такої інформації.

Як вбачається з листа слідчого СУ ГУ Національної поліції в Донецькій області від 14.08.2018 р. № 6772/20-2018, адресованому ОСОБА_1 , в провадженні СУ ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження №0001452 від 19.09.2014 року, в рамках якого Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України проведено обшук у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України, з вилученням документації стосовно батальйону спеціального призначення «Донбас», яка разом з матеріалами кримінального провадження передані для проведення подальшого досудового розлідування до СУ ГУНП в Донецькій області.

При цьому, у вилученій документації наявний лише оригінал контракту, укладеного командиром вказаної військової частини з ОСОБА_1 , завірена копія якого надіслана на адресу ОСОБА_1 . Будь-які інші документи стосовно прийняття ОСОБА_1 на службу до батальйону спеціального призначення «Донбас» в/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України у вилученій в ході обшуку документації відсутні (а.с. 55).

Враховуючи викладені обставни колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що заявлені ОСОБА_1 вимоги не належать до задоволення, а наявними в матеріалах справи доказами спростовуються довди апелянта про бездіяльність відповідача під час розгляду його заяви від 15.05.2018 року.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.