Справа № 2-а-6850/11
Суддя: Чернявська Я. А.
Дата ухвалення: 2012-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-а-6850/11
Провадження № 2-а/1414/78/12р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2012 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України у м. Миколаєві та Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва про визнання протиправними дій і зобов'язання вчинити дії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», -

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2011 року позивач звернувся до суду із позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України у м. Миколаєві та Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва про визнання протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України у м. Миколаєві щодо не проведення перерахунку та виплати йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, передбаченої ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, другої категорії за період часу з 01.01.2008 року, зобов'язати провести перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії передбаченої Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законами України «Про Державний бюджет України» за період часу з 01.07.2011 року по теперішній час; визнати дії Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва у невиплаті позивачу допомогу на оздоровлення за період з 23.12.1999 року по 01.07.2011 року відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі трьох мінімальних заробітних плат на день виплати - неправомірними та зобов'язати Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва провести перерахунок та виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення як особі, яка має статус учасника ліквідації наслідків аварії -а Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорії 2, починаючи з 01.07.2011 року у розмірі, визначеному у ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської - атастрофи» з розрахунку п'яти мінімальних заробітних.

Ухвалою суду від 01 вересня 2011 року в справі відкрито скорочене провадження, копія якої разом із -опією позовної заяви та доданих до неї документів, була направлена на адресу відповідачів.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

З врахуванням того, що у справі наявні достатні докази, суд приходить до висновку про можливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання, а відтак у відповідності до ч. 4 ст. 183-2 КАС України справа підлягає розгляду в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером, та йому призначена пенсія за віком, що встановлено згідно копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 29.12.1999 року Управлінням Пенсійного фонду України у корабельному районі м. Миколаєва.

Окрім того, ОСОБА_2, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, другої категорії, що підтверджується посвідченням категорії 2 серії НОМЕР_2, виданого Миколаївською облдержадміністрацією 03 травня 1993 року.

Таким чином позивач має право на додаткову пенсію та на щорічну допомога на оздоровлення, як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, другої категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону що діяла до 01 січня 2008 року, особам віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком.

Суддя враховує, що згідно з ч. 1 ст. 51 Закону в редакції №107-VI від 28.12.2007 року, особам, віднесеним до другої категорії, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із Законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Проте такі зміни до Закону були чинним до 22.05.2008 року, тобто до прийняття Конституційним судом України Рішення № 10-рп/2008, яким п. 28 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано неконституційним.

У зв'язку з цим з 22.05.2008 року застосуванню підлягали норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року в редакції від 09.07.2007 року.

Суддя враховує, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» № 3491-VI від 14.06.2011 року, який опублікований 18.06.2011 року в Голосі України № 110, та набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4 такого змісту: "Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" 6 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 "Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Таким чином, протягом періоду часу з 22.05.2008 по 31.12.2008 та з 01.01.2009 року по 22.07.2011 року при вирішенні питання перерахунку та виплати пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, та віднесені до другої категорії, органи пенсійного фонду України мали керуватись положенням ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції від 09.07.2007 року.

Однак, в порушення наведеної норми Закону, Головним Управлінням Пенсійного фонду України у м. Миколаєві до правовідносин що виникли у зв'язку із перерахунком та виплатою основної та додаткової пенсії позивачу, було застосовано підзаконний нормативний акт - Постанову Кабінету Міністрів України.

Крім того, відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 99 КАС України, в редакції Закону від 07.07.2010 року № 2453-УІ, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Причин поважності пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом позивач не навів, тому позовні вимоги в цій частині за період часу з 01.01.2008 року по 01.03.2011 роки включно, задоволенню не підлягають у зв'язку з пропуском строку давності.

Таким чином, суддя дійшов висновку, що порушені права позивача в частині призначення та перерахунку додаткової пенсії мають бути відновлені за період з 01 березня 2011 року по 22 липня 2011 року включно, з урахуванням раніше проведених виплат.

Крім того, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796- XII) особам, які учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, передбачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір заробітної плати визначається на момент виплати.

Позивач звернувся до Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської Ради із заявою провести перерахування та виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік у розмірі трьох мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Листом № Д-15/1175 - 1/К від 02.08.2011 Департамент праці та соціального захисту населення м. Миколаєва відмовив позивачу у перерахування та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення на підставі того, що згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог, зокрема у розмірах визначеними постановами Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року за № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Збільшення розміру виплат і допомог передбачених законом, можливе за умови суттєвого збільшення фінансування з державного бюджету, який приймається Верховною Радою України.

Для встановлення пільг і компенсацій Законом визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - відносяться до першої категорії.

Віповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 936 від 20.09.2005 року проведення зазначених виплат покладено на органи соцзахисту населення які виступають розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»- громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлені розміри щорічної допомоги на оздоровлення, а саме інвалідам І та II групи -120 грн.

Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи »від 06.06.1996 року частина четверта статті 48 Закону була викладена у наступній редакції: «Щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: Інвалідам І і II групи -п'ять мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям -інвалідам -чотири мінімальні заробітні плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії - три мінімальні заробітні плати; кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків -три мінімальні заробітні плати; евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, - три мінімальні заробітні плати. Частина сьома зазначеної статті передбачає, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

В 1999 році Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо здійснення окремих виплат органами соціального захисту населення», перше речення частини п'ятої було викладено в новій редакції: «Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місце їх проживання органами соціального захисту населення».

Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» п. ЗО ст. 71 було зупинено на 2007 рік виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, зазначений пункт визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Дія зазначеної норми скасована.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», було прийнято нову редакцію ст.48 Закону, а саме: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Рішенням Конституційного суду України № 10- рп/2008 від 22.05.2008 року, положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення судом цього рішення.

Таким чином, положення ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції закону від 06.06.1996 року, дія якої відновлена рішенням Конституційного Суду України, суперечить Постанові Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р., стосовно розміру виплати компенсації на оздоровлення гарантованих державою.

Згідно ст. 8 Конституції України, яка має вищу юридичну силу та, виходячи з вимог ст. 22 Конституції України, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд першої інстанції застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Тому, за конституційними нормами та, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, виходячи з того, що відповідач повинен здійснювати нарахування та виплату вищезазначених соціальних виплат, виходячи з розмірів, встановлених Законом України №796-12.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню стаття 48 Закону № 796-ХІІ, а не постанова КМУ №562.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та Закон України «Про Державний бюджет України на 2010рік» щодо розміру мінімальної заробітної платина 2010 рік , а не Постанова Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року.

Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення м. Миколаєва провести позивачу перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченоїст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру п'яти мінімальних заробітних плат, з урахуванням проведених виплат за 2010 рік.

Разом з тим вимоги позивача про відшкодування йому витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн. - задоволенню не підлягають .

Так, відповідно до ст. 87 КАС України, до витрат пов'язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

У довідці ТОВ «Надія» зазначає, що на надання правової допомоги позивачу було витрачено 4 години, проте якими доказами підтверджується витрата такої кількості годин на правову допомогу - не зазначено.

Крім того, у довідці про витрату робочого часу на надання правової допомоги вказано на те, що проводився збір необхідних документів, однак , крім документів, які знаходяться у самого ж позивача , до позовної заяви інших документів не додано. Роз'яснення режиму роботи суду та того, що позивач має право, написавши заяву, не з'являтися до суду, з урахуванням , що справа розглядається без виклику сторін у скороченому провадженні, а також надання реквізитів для сплати державного мита, тоді як дана інформація є відкритою та загальнодоступною , взагалі не може вважатись правовою допомогою. За таких обставин вимоги про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Керуючись СТ..СТ.158,160-162,183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України у м. Миколаєві та Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва про визнання протиправними дій і зобов'язання вчинити дії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - задовольнити частково.

Визнати дії Головного Управління Пенсійного фонду України у м. Миколаєві щодо відмови у проведенні ОСОБА_2 перерахунку та виплаті додаткової пенсії, передбаченої ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи другої категорії, у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком за період з 01 березня 2011 року по 22 липня 2011 року включно - неправомірними.

Зобов'язати Головного Управління Пенсійного фонду України у м. Миколаєві здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату додаткової пенсії, передбаченої ст. 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи другої категорії, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 01 березня 2011 року по 22 липня 2011 року включно.

Визнати дії Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва у невиплаті ОСОБА_2 разової щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на день виплати - неправомірними.

Зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення м. Миколаєва нарахувати та виплатити ОСОБА_2 разову щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на день виплати з урахуванням проведених за цей час виплат.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС України роз'яснити Головному Управлінню Пенсійного фонду України у м. Миколаєві та Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва обов'язок зиконати постанову негайно.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через корабельний районний суд м. Миколаєва. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів дня її проголошення.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у праві, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,яка її подає ,до суду апеляційної інстанції.

Оскарження постанови не зупиняє її виконання.

Суддя: Я. А. Чернявська