Справа № 1340/4469/18
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4469/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року мЛьвів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Коморний О.І.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства ЛПП Україна Акціонерного товариства ЛПП про скасування податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду 27.09.2018 року надійшла позовна заява Дочірнього підприємства ЛПП Україна Акціонерного товариства ЛПП з вимогою скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.06.2018 року прийняте Офісом великих платників податків ДФС.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що посадовими особами податкового органу проведена перевірка дотримання субєктом господарювання Дочірнього підприємства ЛПП Україна Акціонерного товариства ЛПП законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацією, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Зазначив, що за результатами перевірки складено акт. В даному Акті уповноважені особи контролюючого органу зробили висновок , в якому вказали, що під час перевірки встановлено порушення п. 2.8 гл.ІІ Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління Національного Банку України від 15.12.2004 року №637 та п. 15 гл. II Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні затвердженого Постановою правління І Національного Банку України від 29.12.2017 року №148.

В акті зазначено, що підприємство в позаробочий час у своїй касі тримало готівкову виручку в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси за 2017 рік в сумі 33 195,70 грн. та за 2018 рік в сумі 56898,90 грн. На підставі акту контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № № від 19.06.2018 р.

Дочірнє підприємство ЛПП Україна акціонерного товариства ЛПП вважає, що податкове повідомлення-рішення № № від 19.06.2018 р. є незаконним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки позивачем пред'явлено два документи, про затвердження ліміту каси по підприємству, а саме: наказ №1141 від 19 листопада 2012 року, який діяв у період з 15.05.2015 року по 04.01.2018 року та витяг з наказу №1 від 05.01.2018 року який діє з 05.01.2018 p., тобто на період діяльності, який перевірявся згідно ст. 102 Податкового кодексу України

Зазначає, що уповноваженими особами не взято до уваги наказ №1, оскільки такий було видано у зв'язку з набуттям чинності Положення 2 та у відповідності до його вимог.

На думку позивача готівка не вважається понадлімітною, якщо вона була здана на наступний день та в сумі, що перевищує ліміт каси, що також вбачається з листа Державної фіскальної служба від 19.11.2015 №24664/6/99-99-22-07-03-15.

Відповідно до витягу з програми 1С: Підприємство за кожен день, за обраний період 2017 року та за 2018 року (станом на дату початку перевірки 16 травня 2018 року) готівкові кошти здавались на наступний день за днем їх надходження та сума готівкових коштів, що залишалась в позаробочий час не перевищувала встановлений ліміт каси по підприємству

Відповідач позов не визнав, долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву в якому зазначив, що перевіркою встановлено перевищення затвердженого ліміту каси за 2017 рік в сумі 33 195,70 грн. та за 2018 рік в сумі 56 898,90 грн. Загальна сума перевищення затвердженого ліміту каси становить 90094,60 грн., чим порушено вимоги п.2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 та п.15 розд. П Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148

Під час проведення фактичної перевірки магазину Mohito, керуючою магазину надано наказ ДП ЛПП Україна AT ЛПП від 19.11.2012 №1141 Про затвердження ліміту залишку готівки в касі підприємства, затверджений особистим підписом генерального директора ОСОБА_3

Згідно умов цього наказу, з 19.11.2012 встановлено ліміт залишку готівкових коштів по підприємству в розмірі 600 000 грн. ( з розбивкою по магазинам), зокрема для магазину №34 м. Київ, БТЦ Океан Плаза Мохіто, затверджено ліміт залишку готівкових коштів у касі цього магазину у сумі 5 000 грн.

Відповідач стверджує, що покликання позивача на начебто інший ліміт залишку готівки в касі магазину Мохіто в розмірі 90195,00 грн. відповідно до наданому витягу з Наказу №1 від 05.01.2018р та відмові ревізорів врахувати його у висновках перевірки не відповідає дійсності, оскільки керуючою магазину власноручно зроблено запис на наказі від 19.11.2012р. №1141 про те, що станом на початок перевірки (16.05.2018) діє саме наказ 19.11.2012р. №1141, яким затверджено ліміт каси в розмірі 5000,00грн.

Ухвалою суду від 02.10.2018 року прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив у задоволенні такого відмовити.

Суд заслухав вступне слово представника позивача та представника відповідача, дослідив та оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та

встановив:

Офісом великих платників податків ДФС на підставі наказу №934 від 16 травня 2018 року проведено фактичну перевірку з метою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацією, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за період згідно ст. 102 Податкового кодексу України магазину торгової марки МОНІТО розміщеного у торгівельному центрі Ocean Plaza, за адресою: м. Київ, вул. Антоновича,176 в якому здійснює діяльність ДП ЛПП Україна AT ЛПП (а.с.12).

За результатами перевірки складено акт від 29.05.2018 №0049/28/10/РРО/32435513 (а.с.13-14).

Перевіркою встановлено перевищення затвердженого ліміту каси за 2017 рік в сумі 33195,70 грн. та за 2018 рік в сумі 56898,90 грн. Загальна сума перевищення затвердженого ліміту каси становить 90094,60 грн., чим порушено вимоги п.2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (із змінами і доповненнями) та п.15 розд. ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148.

На підставі акта перевірки Офісом Великих платників податків ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.06.2018 №, яким застосовано до ДП ЛПП Україна AT ЛПП штрафні (фінансові) санкції у сумі 180189,2 грн. (90094,6 грн.х2) за перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі.

Спірне податкове повідомлення-рішення оскаржене позивачем в адміністративному порядку.

Рішенням Державної Фіскальної Служби від 01 серпня 2018 року №25122/6/99-99-11-05-0125 продовжено строк розгляду скарги до 15 вересня 2018 року

Рішенням ДФС про результати розгляду скарги №29695/6/99-99-11-05-0125 2018, скаргу залишено без задоволення, податкове повідомлення-рішення без змін.

Позивач не погодившись із таким рішенням контролюючого органу звернувся із даним позовом до суду.

При ухваленні рішення суд керувався наступним.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою, визначався Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за № 40/10320.

Відповідно до пункту 2.8 Положення № 637 підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб.

За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства (підприємця) може здаватися до операторів поштового зв'язку та небанківських фінансових установ, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку.

Здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно (у тому числі із застосуванням платіжних пристроїв та через пункти приймання готівки) або через відповідні служби, яким згідно із законодавством надано право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів.

Здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися для зарахування на будь-який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.

Відповідно до пункту 5.2 Положення № 637 установлення ліміту каси проводиться підприємствами самостійно на підставі розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі (додаток 8), що підписується головним (старшим) бухгалтером та керівником підприємства (або уповноваженою ним особою). До розрахунку приймається строк здавання підприємством готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках, визначений відповідним договором банківського рахунку. Для кожного підприємства та його відокремленого підрозділу складається окремий розрахунок встановлення ліміту залишку готівки в касі.

Установлений ліміт каси затверджується внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства. Для відокремлених підрозділів ліміт каси встановлюється і доводиться до їх відома відповідними внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства - юридичної особи.

Підприємства, що розпочинають свою діяльність, а також підприємства, діяльність яких була пов'язана виключно з безготівковими розрахунками та які відповідно до встановленого законодавством України порядку отримують право на здійснення додаткового виду діяльності, що передбачає здійснення готівкових розрахунків, на перші три місяці їх роботи ліміт каси встановлюють згідно з прогнозними розрахунками. Установлений з урахуванням прогнозних розрахунків ліміт каси у двотижневий строк після закінчення перших трьох місяців їх роботи переглядається за фактичними показниками діяльності відповідно до вимог цього Положення.

Згідно з абзацом першим пункту 5.8 цього Положення, якщо підприємством ліміт каси не встановлено (незалежно від причин такого невстановлення), то ліміт такої каси вважається нульовим. У цьому разі вся готівка, що перебуває в його касі на кінець робочого дня і не здана підприємством відповідно до вимог цього Положення, вважається понадлімітною.

Відповідно до пункту 7.21 Положення № 637 під час перевірки дотримання підприємством ліміту каси визначається наявність самостійно встановленого ліміту каси та відповідність його розрахунку вимогам цього Положення, уточнюються за наказами, розпорядженнями чи іншими розпорядчими документами суми самостійно доведених підприємством (юридичною особою) лімітів кас своїм відокремленим підрозділам.

Отже, підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки.

Пунктом 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки встановлено, що за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах до юридичних осіб всіх форм власності застосовуються фінансові санкції штрафу - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

Судом з матеріалів справи встановлено, що уповноваженою особою позивача під час перевірки 16.05.2018р. надано перевіряючим наказ №1141 від 19 листопада 2012 року (а.с.93).

На наказі міститься власноручний напис керуючої магазином: «Станом на 16.05.2018 року діє наказ №1141 від 19 листопада 2012 року» (а.с.93).

Наказом №1141 від 19 листопада 2012 року затверджено ліміт каси та встановлено ліміт залишку готівкових коштів по підприємству в розмірі 660 000,00 грн.

Пунктом 2 цього наказу визначено: зберігати в касі готівку тільки в межах установленого ліміту. Понадлімітну виручку здавати в банк не пізніше наступного дня.

Суд не погоджується з твердженням представника позивача, що даним наказом визначено орієнтовні суми для кожного з магазинів, які не становлять ліміт каси конкретної господарської одиниці, а є часткою у формуванні загального ліміту залишку грошових коштів по підприємству, оскільки Пунктом 2 цього наказу визначено: зберігати в касі готівку тільки в межах установленого ліміту. Понадлімітну виручку здавати в банк не пізніше наступного дня.

Позивачем до матеріалів справи долучено витяг з наказу №1 від 05.01.2018 року про затвердження ліміту каси Даний наказ було видано у зв'язку з набуттям чинності Положення 2 та у відповідності до його вимог. Як вбачається з розрахунку ліміту каси по підприємству станом на 05 січня ліміт залишку готівкових коштів по підприємству складає 8298 000 (вісім мільйонів двісті дев'яносто вісім тисяч) грн.

Також, позивачем долучено копію наказу № 269 відповідно до якого ліміт залишку готівкових коштів по підприємству встановлено в розмірі 1 935 000,00 (один мільйон дев'ятсот тридцять п'ять тисяч) грн. 00 коп.. Крім того, станом на 15 травня 2017 року відповідно до наказу №66 ліміт залишку готівкових коштів по підприємству встановлено в розмірі 2 010 000,00 (два мільйони десять тисяч) грн.00 коп.

Судом досліджено вказані накази, однак такі не беруться до уваги, оскільки накази контролюючому органу під час проведення перевірки надано не було, уповноважена особа позивача під час перевірки 16.05.2018р. надала перевіряючим наказ №1141 від 19 листопада 2012 року (а.с.93) та вказала що такий є діючим на момент перевірки.

Крім того, позивачем ні до позовної заяви, ні при розгляді справи не надано доказів реєстрації таких у відповідних книгах (журналах) обліку наказів. Таким чином суду не видається за можливе встановити факт існування вказаних наказів у періоді за який здійснювалась перевірка.

Отже, суд дійшов висновку, що порушення, зазначені в акті перевірки є доведеними, а податкове повідомлення-рішення № від 19.06.2018р. на суму 180189,20грн. прийняте відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд звертає увагу позивача, що за загальним правилом, установленим ч. 1 ст. 250 ГК України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані протягом 6 місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш ніж через один рік з дня вчинення, окрім випадків, передбачених законом.

Проте з 01.01.2011 р. діє ч. 2 ст. 250 Господарського кодексу України, яка передбачає, що ці правила не поширюються на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені ПК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність» та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на фіскальні органи. Як зазначалося вище, штрафи, перелічені в Указі № 436, накладають саме фіскальні органи. На такі випадки не поширюються обмеження щодо строків застосування штрафних санкцій, передбачених ч. 1 ст. 250 ГК України (лист ДФСУ від 11.08.2016 р. № 17492/6/99-99-15-02-02-15, лист НБУ від 09.03.2011 р. № 11-117/982-3354, ухвала ВАСУ від 14.12.2016 р. № К/800/7958/13).

Як зазначено в п. 114.1 ПК України, граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобовязань, визначених ст. 102 ПК України. Таким чином, фінсанкції, передбачені Указом № 436, накладають протягом 1095 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, позивач має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Дослідження матеріалів справи дає підстави для висновку про те, що відповідачем доведено наявність обставин, які стали підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а позивачем останні належними та допустимими доказами не спростовано.

З урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку що у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ст.. 139 КАС України, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 295 КАС України, суд,

у х в а л и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Суддя Коморний О.І.