Справа № 1540/4205/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 1540/4205/18

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг при Тарутинський районній державній адміністрації Одеської області Польшина Костянтина Сергійовича про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права оренди,

за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Центру надання адміністративних послуг при Тарутинській районній державній адміністрації Одеської області, товариства з обмеженою відповідальністю «Делени», -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг при Тарутинський районній державній адміністрації Одеської області Польшина Костянтина Сергійовича (далі - державний реєстратор) про визнання протиправними та скасування рішень від 16.03.2018 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки:

- загальною площею 19,3227 га, індексний номер 40139043, реєстраційний номер 47, що розташована за адресою: Одеська область, Тарутинський район, Бородінська селищна рада, кадастровий номер НОМЕР_1 за ТОВ «Делени»;

- загальною площею 16,5858 га, індексний номер 40139525, реєстраційний номер 47, що розташована за адресою: Одеська область, Тарутинський район, Бородінська селищна рада, кадастровий номер НОМЕР_2 за ТОВ «Делени».

В обґрунтування позову зазначено про протиправність спірних рішень, оскільки державний реєстратор не перевірив документи на наявність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав. Так, позивач зазначає, що заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, не перевірив відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; не перевірив наявність обтяжень прав на нерухоме майно та, відповідно, не прийняв, як того вимагає Закон, рішення про відмову в державній реєстрації прав, що стало наслідком внесення недостовірних відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції, виходив з положень п.1 ч.1 ст. 170 КАС України та правових висновків Великої Палати Верховного Суду, де висловлена позиція, що даний спір не має ознак публічно-правового, адже випливає з цивільних відносин та має вирішуватися за правилами Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).

Не погоджуючись з такими висновками суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Головним доводом апеляційної скарги є те, що даний спір має вирішуватися адміністративним судом за правилами КАС України, адже предметом оскарження є протиправні рішення державного реєстратора, який виконує функції суб'єкта владних повноважень при проведенні реєстраційних дій.

Апелянт наполягає на тому, що між ним та державним реєстратором, як учасниками публічно-правових відносин, виник саме публічно-правовий спір, предметом якого є перевірка законності рішень суб'єкта владних повноважень, прийнятих ним при здійсненні владних управлінських функцій.

На думку апелянта, у дані справі відсутній спір про право, а отже, висновок суду, що спірні правовідносини мають приватноправовий характер є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу державний реєстратор, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, зазначає, що спірні правовідносини, які виникли між позивачем та третьою особою - ТОВ «Делени» щодо право оренди землі, мають приватноправовий характер і повинні вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи викладені в апеляції та просила її задовольнити.

Відповідач просив розгляд справи проводити без його участі.

Інші учасники в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, належним чином сповіщені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, з огляду на наступне.

Так, судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтв про право власності, виданих 29.12.2014 року реєстраційною службою Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області належать земельні ділянки загальними площами 19,3227 га та 16,5858 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані за межами населених пунктів на території Бородінської селищної ради Тарутинського району Одеської області.

16 березня 2018 року державним реєстратором, на підставі договору оренди землі від 11.08.2004 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Делени», прийняті рішення про державну реєстрацію права оренди.

Не погоджуючись з такими рішеннями державного реєстратора, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання за правилами якого судочинства необхідно розглядати даний спір, дійшов правильного висновку, що спірні правовідносини не мають ознак публічно-правового спору, а тому повинні вирішуватися за правилами цивільного судочинства, оскільки виникли між позивачем та третьою особою - ТОВ «Делени».

Обґрунтування такого висновку складається з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з &? ;…&?д; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?т;…&?м;». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

За правилами статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Однак, даний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (право оренди на спірні земельні ділянки), не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняті відповідачем оскаржувані рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправними і скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано право власності того ж самого нерухомого майна.

Позивач фактично обґрунтував позовні вимоги відсутністю права оренди у ТОВ «Делени» і, як наслідок, відсутністю в останнього правомірного інтересу щодо фіксації такого права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, враховуючи те, що спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішень про державну реєстрацію прав оренди земельних ділянок безпосередньо пов'язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо земельної ділянки з особою, яка не заперечує законності дій Державного реєстратора з реєстрації за ним прав оренди цих земельних ділянок. Такий спір має приватноправовий характер. З огляду на суб'єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами ЦПК.

Аналогічний висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справа №813/4609/16), від 04 квітня 2018 року (справа №817/1048/16), від 18 квітня 2018 року (справа №804/1001/16) та від 04 вересня 2018 року (справа №823/2042/16) під час розгляду спорів у подібних правовідносинах, який, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, враховується при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що між позивачем та Державним реєстратором виник саме публічно-правовий спір є необґрунтованими та спростовуються висновками Великої Палати Верховного Суду, в яких цей суд дійшов висновку у подібних правовідносинах про закриття справ, оскільки їх не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, на підставі ст. 316 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг при Тарутинський районній державній адміністрації Одеської області Польшина Костянтина Сергійовича про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права оренди - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 03.12.2018 року.