Справа № 465/3611/18
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

03.12.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Кузь В.Я.

з участю секретаря судового засідання Янковської С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Матвійчука Михайла Павловича про скасування постанови серії БР № 563675 від 05 квітня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у розмірі 255 ( двісті п"ятдесят п"ять) гривень та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про скасування постанови серії БР № 563675 від 05 квітня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у розмірі 255 ( двісті п"ятдесят п"ять) гривень та закриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії БР № 563675 від 05 квітня 2018 року року в справі про адміністративне правопорушення його неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень. Вважає дану постанову незаконною, такою, що винесена без врахування всіх обставин з місця події. Зазначає, що Правил дорожнього руху не порушував, а дії інспектора УПП у м. Львові Матвійчука М.П. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення є протиправними.

Вузьку суцільну лінію 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки в ході виконання та після закінчення маневру він не перетинав, виконавши обгін з дотриманням вимог ПДР України. Після чого був зупинений працівниками поліції, один із яких представився інспектором СРПП № 4 патрульної поліції Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Матвійчуком Михайлом Павловичом та попросив передати йому документи зазначені в пункті 2.1 ПДР України. Взявши його документи, а саме: посвідчення водія та реєстраційний документ інспектор попрямував до службового автомобіля і за деякий час вийшовши з нього повідомив, що стосовно мене вже винесено постанову за порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, а саме за перетин вузької суцільної лінії 1.1, що передбачено частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та повідомив, що на мене накладено штраф у розмірі 255 гривень.

Перед початком розгляду справи та в процесі розгляду інспектором Матвійчуком М. П. було обмежено його права, як особи, яку притягували до адміністративної відповідальності.

Інспектор , що складав постанову позбавив його можливості скористатись своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП , без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки. Доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, тобто факт порушення ґрунтується на припущеннях, що є порушенням закону.

В чергове судове засідання позивач не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав.

При цьому суд враховує, що судом відкрито спрощене позовне провадження з розгляду даної справи без виклику сторін у відповідності до вимог ст. 257 КАС України.

Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 2 ст. 268 КАС України, відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Матвійчука Михайла Павловича серії БР № 563675 від 05 квітня 2018 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за порушення ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: за виїзд на смугу зустрічного руху та перетин суцільної смуги 1.1, чим порушив п.11.4 ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до 11.4 ПДР України, на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивача, що він не порушував вимоги п. 11.4 ПДР України .

Враховуючи, що відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, обставин невиконання відповідачем вимог п. 11.4 ПДР України, то підстави вважати, що позивач порушив зазначені положення ПДР України - відсутні.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, а саме, не враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставини, які пом'якшують відповідальність, тобто інспектором не об'єктивно досліджені та не враховані всі обставини, які мають значення для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З урахуванням наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, та право на захист позивача, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані відповідачем, тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Визначаючи завдання адміністративного судочинства, законодавець у ст.. 2 КАС України зазначив, що таким завданням є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади , органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Разом з тим, суд вважає безпідставними позовні вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача, оскільки відповідно до ст. 284 КУпАП, вирішення питання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На підставу наведеного, керуючись ст.ст. 77, 229, 241, 244, 246, 271, 286 КАС України, ст. 7, 33, 122, 251, 280 КУпАП України, суд,-

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 до Інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Матвійчука Михайла Павловича про скасування постанови серії БР № 563675 від 05 квітня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у розмірі 255 ( двісті п"ятдесят п"ять) гривень та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Постанову про адміністративне правопорушення серії БР № 563675 від 05 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у розмірі 255 ( двісті п"ятдесят п"ять) гривень 00 коп., скасувати.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Воського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.15 п.п.15.5 Розділу УІІ Перехідних положень КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: В. Кузь