Справа № 826/2006/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

19 листопада 2018 року м. Київ № 826/2006/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання про залишення позову без розгляду Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк» Оберемка Р.А.
за позовомОСОБА_2
до1) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк» Оберемка Р.А. 2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:

09.02.2016 ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Р.А. (надалі - відповідач-1) щодо невнесення інформації про ОСОБА_2 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Європейський газовий банк» за рахунок Фонду в розмірі 76 437,50 грн.;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Р.А. внести інформацію про вкладника ОСОБА_2 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Європейський газовий банк» (, МФО 300001, місцезнаходження: м. Київ, пр-т Московський, 16) за рахунок Фонду у розмірі 76 437,50 грн. та подати дану інформацію про відшкодування грошових коштів ОСОБА_2 в розмірі 76 437,50 грн. до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (по тексту - відповідач-2) затвердити загальний реєстр вкладників Публічному акціонерному товаристві «Європейський газовий банк» (, МФО 300001, місцезнаходження: м. Київ, пр-т Московський, 16), для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, до якого буде внесено інформацію про ОСОБА_2 як вкладника за депозитним договором №349166 від 17 червня 2014 року на грошову суму в розмірі 76 437,50 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 17.06.2014 між ним (як вкладником) та Публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» був укладений договір №349166 банківського вкладу з фізичною особою, відповідно до якого Банк відкрив вкладнику депозитний рахунок та прийняв грошові кошти в національній валюті України в сумі 75 000,00 грн. на строк 91 день (до 16.09.2014), та зобов'язався сплачувати проценти за користування грошовими коштами в розмірі 23% річних.

Станом на дату подання позову відповідач-1 не включив його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а відповідач-2 не відшкодував кошти, розміщені на депозитному рахунку в банку в розмірі 75 000,00 грн. та проценти за депозитним вкладом в розмірі 1 437,50 грн. Позивач неодноразово звертався до Фонду з вимогами відшкодування коштів за вкладом, на які отримав відповідь 06.05.2015 про відсутність в переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, інформації про вклад позивача в банку.

Відповідачем-1 позивачу також надано відповідь від 25.05.2015 (вих. №1312-4-21), в якій зазначено, що правочин (договір № 349166 та операції за ним) віднесений відповідачем-1 до нікчемних на підставі ст. 38 Закону України від 23.02.2012 №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в рішенні - Закон №4452).

Позивач вважає, що дії та рішення відповдіача-1 щодо визнання договору №349166 банківського вкладу нікчемним є неправомірними та такими, що не відповідають вимогам ЦК України та Закону №4452; своїми діями та рішенням відповідач-1 перейняв на себе функції суду та на свій власний розсуд дав правову оцінку депозитному договору.

Справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу передано судді Мазур А.С.

12.02.2016 ухвалою суду було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду на 26.04.2016.

25.04.2016 представник відповідача-1 через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи через його участь у судовому засіданні по іншій справі в Київському апеляційному адміністративному суді. Окрім того, представником відповідача-1, цього ж дня, було подано клопотання про зупинення провадження у справі №826/2006/16 до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону №4452.

26.04.2016 зважаючи на неявку представників сторін розгляд справи було відкладено на 30.06.2016.

16.05.2016 відповідачем-2 через канцелярію суду були подання письмові заперечення проти позову, в яких він посилаючись на ту обставину, що у Фонду відсутні обов'язки перед позивачем, а тому права позивача не могли бути порушені Фондом, оскільки виконавча дирекція Фонду затверджує Загальний реєстр виключно на підставі переліку вкладників, складеного та наданого уповноваженою особою, а такого переліку відповідачем-1 складено та надано не було, що унеможливлює виплату позивачу коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування як вкладнику неплатоспроможного банку.

24.06.2016 представник відповідача-1 через канцелярію суду подав заяву, в якій просив залишити позов ОСОБА_2 до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк» Оберемка Р.А., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії без розгляду у зв'язку з пропуском строків звернення до адміністративного суду (ч. 2 ст. 99 КАС України в редакції на момент звернення до суду) та підписанням позовної заяви особою, яка не уповноважена на ведення справи від імені позивача (п. 2 ч. 1 ст. 155 КАС України). Так відповідач-1 зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону №4452 Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через 7 днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відповідно до оголошення в газеті «Голос України» № 226 (5976) від 22.11.2014 остаточні виплати коштів вкладникам ПАТ «Європейський газовий банк» проводились до 06.01.2015. Також на офіційній сторінці в мережі Інтернет http://www.fg.gov.ua Фонду гарантування було розміщено відповідну інформацію. Позов ОСОБА_2 подав 09.02.2016. Отже, з дня оголошення про здійснення виплат (22.11.2015), тобто з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та дня закінчення виплат (06.01.2015) до дня подання позову (09.02.2016) минуло понад 14 місяців. Таким чином, позивачем був пропущений шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Окрім того представник відповідача-1 звертав увагу суду на те, що підпис, що міститься на позовній заяві, не відповідає підпису ОСОБА_2, виходячи з копій документів, доданих до позовної заяви, що дає підстави вважати, що позовна заява підписана не позивачем, а невстановленою особою, тобто особою, яка не має повноважень на ведення справи.

30.06.2016 зважаючи на неявку представників сторін, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

10.10.2017 на підставі розпорядження керівника апарату суду №5267 від 10.10.2017 справу було передано на розгляд судді Пащенка К.С.

25.10.2017 суддею Пащенком К.С. було прийнято до провадження адміністративну справу № 826/2006/16 і призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28.11.2017.

28.11.2017 у судовому засіданні представником відповідача-1 були надані усні пояснення, після чого суд на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України (в редакції до 15.12.2017) перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

15.12.2017 представник відповідача-1 через канцелярію суду подав доповнення до заяви про застосування наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду, в якому відзначив, що відповідно до оголошення, опублікованого в газеті «Голос України» №226 (5976) від 22.11.2014 з 25.11.2014 було розпочато виплати коштів вкладникам ПАТ «Європейський газовий банк», які закінчились 06.01.2015. Таким чином, днем, коли позивач повинен був дізнатись про порушення свого права, в день початку виплат - 25.11.2014. Позовну заяву подано до суду лише 09.02.2016, що свідчить про пропуск строку звернення до адміністративного суду. При цьому позивач не просить поновити пропущений строк або визнати поважними причини його пропуску, він не надав жодного доказу на підтвердження обставин, що перешкоджали б або унеможливлювали реалізувати йому своє право у встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України строк. Оскільки позивачем не було доведено підстав поважності пропущеного строку звернення до адміністративного суду, виходячи з принципу рівності та змагальності сторін, відповідно до принципу законності, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Вирішуючи по суті клопотання відповідача-1, проаналізувавши наведені сторонами обставини та наявні у матеріалах позовної заяви докази, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є верховенство права.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ст. 6 КАС України).

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами ст. 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У рішенні по справі "МірагальЕсколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6§ 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому, як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Виходячи з підстав заявленого позову в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовуючи принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, з урахуванням обставин неодноразового звернення позивачем із заявами від 05.12.2014, 02.03.2015 та 15.05.2015 в питанні виплати йому гарантованої суми відшкодування за вкладом, а також зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів отримання останнім повідомлення від відповідача-1 за вих. № 1312-21 від 25.05.2018, суд приходить до висновку, що залишення позовних вимог ОСОБА_2 без розгляду унеможливить доступ останнього до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Враховуючи викладене, судом відхиляється відповідне клопотання відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 122, 240, 241-243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк» Оберемка Р.А. - відмовити.

Відповідно до ст. 256 КАС України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Пащенко