Справа № 260/1168/18
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 листопада 2018 рокум. Ужгород№ 260/1168/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Дору Ю.Ю

за участі:

секретаря судового засідання - Гулай М.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Радя О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.) до Іршавського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Іршавського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, в якій просить: визнати протиправною відмову Іршавського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області у видачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ; зобов'язати Іршавський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області оформити та видати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, без передачі будь-яких даних про дитину і про її батьків, до ЄДДР, без формування унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без від цифрованого підпису особи, без від цифрованого образу обличчя особи, без від цифрованих відбитків пальців рук, без ви користування будь-яких засобів ЄДДР.

22 листопада 2018 року представником відповідача подано клопотання про залишення даної позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку на звернення до суду. Подане клопотання вмотивоване тим, що позивач оскаржує відповідь Іршавського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області від 25.02.2018. Вказане на думку представника відповідача свідчить, що позивач з 25 лютого 2018 року був обізнаний про наявність підстав, що зумовили звернення з даним позовом до суду, а відтак, вважає шестимісячний строк встановлений приписами КАС України пропущеним з необґрунтованих підстав.

У судовому засіданні представник позивача заперечив проти заявленого клопотання та просив відмовити у задоволенні такого.

Представник відповідача підтримав подане клопотання.

Розглянувши клопотання про залишення позову без розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання про залишення позову без розгляду не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Суд зазначає, що вирішальним моментом щодо визначення строків звернення до суду є встановлення обставин, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та чи реально зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення у встановлений законом строк.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить визнати протиправною відмову Іршавського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області у видачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки.

Вказана відмова (відповідь) датована 25.02.2018, проте у матеріалах справи відсутні відомості про направлення та відповідно отримання позивачем вказаної відповіді. У судовому засіданні представник відповідача не зміг надати суду докази отримання позивачем оскаржуваної відповіді. Відтак не можливо встановити коли саме позивач дізналася про порушення своїх прав чи інтересів

Відповідно до сталої практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.

Відповідно до положень ст.55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із вимогами ч.4 ст.6 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" Європейська Конвенція Про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) і практика ЄСПЛ є джерелом права.

Частиною 1 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Однак, згідно практики ЄСПЛ вказане право не є абсолютним і підлягає визначеним національним законом обмеженням.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції, наголошує, що застосування строків звернення до суду має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Разом з цим, згідно висновків, викладених у п.п.23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі Проніна проти України, суд в кожному випадку зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

У рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на всі обставини справи.

Оскільки, крім усних пояснень представника відповідача, інших доказів, які б свідчили про обізнаність позивача про результати розгляду її заяви станом на 25.02.2018 не надано, то суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку на звернення до суду.

З урахуванням сукупності викладених обставин та з метою забезпечення позивача правом на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання про залишення без розгляду позовної заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 122, 242 - 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.) до Іршавського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії без розгляду - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 243 КАС України повний текст ухвали складено та підписано 03.12.2018 року.

СуддяЮ.Ю. Дору