Справа № 200/13237/18-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 грудня 2018 р. Справа №200/13237/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Абдукадирова К.Е., розглянувши позовну заяву Покровського об’єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13) до Державного підприємства «Мирноградвугілля» (85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Соборна,1) про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначений на пільгових умовах за Списком № 2 у розмірі 486 200,75 гривень,-

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2018 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Покровського об’єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області до Державного підприємства «Мирноградвугілля», у якому позивач просить:

- стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь Покровського об’єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список № 2) у розмірі 486 200,75 гривень.

Відповідно до положень статті 171 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС) України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником), відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу, належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності, позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними), чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 11 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві, зокрема, зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У порушення зазначених вимог позивачем не надано власне письмове підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом із позовною заявою позивач заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання адміністративного позову.

Обґрунтовуючи клопотання, позивач зазначив, що відповідно до Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків та використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов’язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду та забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Крім того, вказує, що бюджетом Пенсійного фонду України на 2018 рік не було передбачено коштів на сплату судового збору.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання.

Відповідно до частини 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України “Про судовий збір” від 8 липня 2011 року № 3674-VI (в редакції Закону України від 18 січня 2018 року № 2268-VIII) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб’єктом владних повноважень, юридичною особою судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII визначено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1 762,00 гривні.

Судом встановлено, що позивачем заявлена позовна вимога майнового характеру, а саме стягнення суми боргу у розмірі 486 200,75 гривень, отже, за яку позивачу необхідно сплатити судовий збір у сумі 7 293,01 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об’єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України “Про судовий збір”.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що вказана позовна заява належить до об’єктів справляння судового збору відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 3 Закону України “Про судовий збір”, а позивач, який звернувся з нею до суду, не належить до суб’єктів, яким згідно з нормами статті 5 Закону України “Про судовий збір” встановлені пільги щодо його сплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України “Про судовий збір” та ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат або звільнити від їх оплати повністю або частково.

Таким чином, єдиною підставою, з урахуванням якої суд може звільнити особу від сплати судового збору або відстрочити його сплату, є її майновий стан. Жодної іншої підстави для постановлення судом ухвали про звільнення від сплати судового збору ні Закон України “Про судовий збір”, ні Кодекс адміністративного судочинства України не передбачають. Доводячи наявність підстав для відстрочення сплати судового збору, позивач посилається на відсутність коштів.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 “Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI “Про судовий збір”, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від його сплати.

Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас, якщо ці бюджетні установи діють як суб’єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Позивач є бюджетною установою, однак спірні правовідносини виникли в результаті реалізації владних управлінських функцій.

Таким чином, Законом України “Про судовий збір” не встановлено пільг щодо сплати судового збору для позивача.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви и постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 169 КАС України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись, статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Покровського об’єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13) до Державного підприємства «Мирноградвугілля» (85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Соборна,1) про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначений на пільгових умовах за Списком № 2 у розмірі 486 200,75 гривень – залишити без руху.

Встановити позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом належного оформлення позовної заяви відповідно до вищезазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, надання (надіслання) суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору, власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала оскарженню не підлягає та відповідно до частини 2 статті 256 КАС України набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 03 грудня 2018 року.

Суддя Абдукадирова К.Е.