Справа № 805/4127/18-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року справа №805/4127/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченка І.В., Шишова О.О., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2018 року (повний текст складено 20 серпня 2018 року в м. Слов'янськ) у справі № 805/4127/18-а (суддя І інстанції - Шинкарьова І.В.) за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА МАРІТА" про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 звітному році, -

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2018 року Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА МАРІТА" про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році, у розмірі 233 123,67 грн. та пеню у розмірі 6 434,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем порушені вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" і постанови Кабінету Міністрів України "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 31 січня 2007 року № 70, що полягає у не працевлаштуванні інвалідів. Зі звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становила 288 осіб. Відповідно до статті 19 Закону, у відповідача у 2017 році повинно було праце влаштовано 9 осіб з інвалідністю. Фактично по звітам працювало лице 6. В зв'язку згідно з розрахунком, сума адміністративно - господарських санкцій за невиконання відповідачем нормативу робочих місць у 2017 році становить 233 123,67 грн., і станом на 31 травня 2018 року сума нарахованої пені складає 6 434,21 грн. На підставі чого, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2018 року у справі № 805/4127/18-а у задоволенні позову - відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржене рішення суду скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за даними наданого відповідачем звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік (форма 10-ПІ) норми Закону не виконані, адміністративно-господарські санкції за нестворені робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі середньорічної заробітної плати за кожне робоче місце, не зайняте особою з інвалідністю, не відраховані.

Відповідачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач, Донецьке обласне відділення фонду соціального захисту інвалідів (, адреса: 87528, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Сєрова, будинок 1А, зареєстровано в якості юридичної особи 06 червня 2011 року (арк. справи 10).

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІРМА МАРІТА" (, адреса: 87505, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Граверна, буд. 1), зареєстроване в якості юридичної особи з 25 лютого 2005 року.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що відповідачем подано до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2017 рік (форми № 10-ПІ), згідно з яким середньооблікова кількість штатних працівників на підприємстві облікового складу становить 228 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 6 осіб, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" - 9 осіб (арк. справи 7).

Зі здійсненого розрахунку суми адміністративно - господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році вбачається, що середньорічна заробітна плата штатного працівника складає 77 707,89 грн., у зв'язку з чим, сума адміністративно - господарських санкцій складає 233 123,67 грн. (арк. справи 8).

За порушення терміну сплати адміністративно - господарських санкцій, позивачем здійснений розрахунок суми пені на заборгованість по сплаті адміністративно - господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 року у розмірі 6 434,21 грн. (арк. справи 9).

У добровільному порядку сума штрафу та пені на день розгляду справи відповідачем не сплачені.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (далі - Закон № 875-ХІІ).

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 19 Закону № 875-XII встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до частини 3 статті 19 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст. 18 цього Закону.

За приписами частин 5, 11 статті 19 Закону № 875-XII виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з ч. 1 цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним. Норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.

Відповідно до абзацу 1 статті 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Процедуру подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів та інформації про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості визначає Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі - Порядок № 70).

Згідно з абзацем 3 пункту 2 Порядку № 70 інформація про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 "Про затвердження форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядку її подання" (далі - Наказ № 316), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 року за № 988/23520, затверджені форма звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".

Згідно з пунктом 2.1 Порядку подання форми звітності № 3-ПН (у редакції, що діяла до 7 лютого 2017 року) форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Пунктом 5 розділу І цього Порядку (у редакції, що діє з 7 лютого 2017 року) визначено, що форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

При цьому у пункті 4 розділу І вказаного Порядку закріплено, що актуальність зазначених у формі № 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв'язку.

Судом першої інстанції встановлено, що кількість інвалідів, які мали працювати на відповідних робочих місцях на підприємстві відповідача, складає 288 осіб, у той же час, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність, склала 6 осіб.

Позивач стверджує, що відповідачем не виконано норматив з працевлаштування інвалідів за 9 вакансіями.

Судом встановлено, що протягом 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІРМА МАРІТА" щомісячно подавало звіти за формою № 3-ПН щодо "Інформації про попит на робочу силу (вакансії) для працевлаштування осіб з інвалідністю" щодо інформації про вакансії за професією "швачка", що підтверджується копіями звітів з доказами направлення їх до міського центру зайнятості та клопі ямі штатного розпису (арк. справи 21-36).

Крім того, товариством прийнято наказ № 1 від 03 січня 2017 року "Про бронювання робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю", відповідно до якого у 2017 році заброньовано на 2017 рік робочі місця в структурі підприємства для працевлаштування осіб з інвалідністю (арк. справи 20).

З листа Маріупольського міського центру зайнятості від 15 червня 2018 року за вихідним № 07/2152/06-16/18 вбачається, що представники ТОВ "ФІРМА МАРІТА" протягом 2017 року, приймали участь у ярмарку вакансій: 26 квітня 2017 року, 27 вересня 2017 року, 28 листопада 2017 року, а також у семінарах для керівників підприємств та представників кадрових служб: 26 січня 2017 року, 01 лютого 2017 року, 25 вересня 2017 року. Відмов у працевлаштуванні з боку підприємства відсутні (арк. справи 37).

З листа ТОВ "ФІРМА МАРІТА" від 03 квітня 2017 року за вихідним № 226 вбачається, що відповідач інформує управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про проходження професійного навчання шляхом стажування за професією "швачка" за 1 квартал 2017 року однієї особи, згідно із договором про професійне навчання безробітного (арк. справи 38).

З листа ТОВ "ФІРМА МАРІТА" від 29 грудня 2017 року за вихідним № 904, вбачається, щ відповідач інформує про вакантну робочі місця для інвалідів за спеціальністю "швачка" ( арк. справи 39).

На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що вакансії, створені відповідачем для працевлаштування інвалідів та про наявність яких повідомлено державну службу зайнятості, заміщені не були з незалежних від відповідача обставин.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України в низці постанов, зокрема, у постанові від 02 квітня 2013 року у справі № 21-95а13 Верховний Суд України зазначив, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

За правилами частини 2 статті 20 Закону № 875-ХІІ порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені.

Статтею 53 Закону № 5067-VI визначається відповідальність за порушення законодавства про зайнятість населення.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення, при цьому, за порушення правил здійснення господарської діяльності учасник господарських відносин відповідає, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Тобто, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

У зв'язку з тим, що в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач вжив усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів, про які повідомлено державну службу зайнятості, він не може бути притягнений до адміністративно-господарської відповідальності.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладену у постанові від 20.06.2011 у справі № 21-60а11.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2018 року у справі № 805/4127/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2018 року у справі № 805/4127/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Сіваченко

О.О.Шишов