Справа № 345/4962/18
Суддя: Онушканич В. В.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №345/4962/18
Провадження № 2-а/345/109/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2018 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши в порядку письмового спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Івано-Франківській області - Ляхович Василини Василівни про скасування постанови,

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що відповідачем 06.11.2018 винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ВР № 206408 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255 грн. Зі змісту даної постанови вбачається, що позивач 06.11.2018 в м. Івано-Франківську по вул. Надрічна, 2а, керуючи транспортним засобом марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимоги знаку 5.16 - «Напрям руху по смугах», чим порушив п. 8.4 б ПДР України. Однак, правил дорожнього руху не порушував, так як рухався по смузі, яка дозволяє їхати прямо і потім перелаштувався на іншу смугу руху для виїзду на кільцеву розв'язку. Після проїзду кільця його автомобіль було зупинено працівниками поліції, які вказали йому на порушення ним вимог ПДР України, оскільки завчасно він не перелаштувався на потрібну смугу руху. Проте він працівникам поліції пояснив, що завчасно зайняв потрібну смугу руху і у той час був інтенсивний рух, і при великій кількості автомобілів можна було попутати порушника. На його прохання надати йому докази підтвердження винуватості, інспектор поліції попросив у нього посвідчення водія та почав складати протокол. У оскаржуваній постанові вказано порушений пункт ПДР України, як п. 8.4 б, однак у вказаному пункті мова про дорожній знак 5.16 не йде, а відповідальність за порушення даного знаку передбачена у п. 11 ПДР України. Також, вважає дану постанову незаконною, оскільки остання не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, так як у постанові відсутній запис про його місце проживання та/або реєстрації, та не заповнена відривна квитанція із вказаними реквізитами для сплати штрафу, і інспектором поліції не була представлена йому можливість для користування правничою допомогою, та до постанови не надано жодних доказів його винуватості. Тому, з наведених підстав постанову серії ВР № 206408 від 06.11.2018 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. просить визнати незаконною та скасувати.

Ухвалою суду від 21.11.2018 відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання на 04.12.2018 о 11:00 год.

У судове засідання позивач не з'явився, однак подав заяву про підтримання позову, а справу просить слухати у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не прибув, однак подав відзив на позовну заяву в якому не погоджується з позовними вимогами з наступних підстав. Зокрема, вважає твердження відповідача про те, що останній був незгідний з інкримінованим йому правопорушенням спростовується відеоматеріалами, де зафіксований факт визнання позивачем порушення вимог дорожнього знаку 5.16 ПДР України і позивач лише зазначив, що поспішає забрати дружину з роботи. Також, відповідач звертає увагу на те, що під час спілкування з поліцейським аварійна сигналізація автомобіля позивача вимкнена. У оскаржуваній постанові позивача притягнуто до відповідальності за порушення знаку 5.16, чим ним порушено вимоги п. 8.4 г ПДР України. Згідно вимог ч. 5 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у сфері забезпечення дорожнього руху і, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Вважає, що відповідачем розглянуто адміністративну справу відносно позивача згідно вимог ст. ст. 278, 279 КУпАП і відповідача було ознайомлено зі ст. 63 КУ та 268 КУпАП, та з порядком оплати штрафу і порядком оскарження. З наведених підстав Ляхович В.В. просить відмовити повністю у задоволенні позову за безпідставністю та розглянути справу без його участі.

Статтею 286 КАС України, встановлено скорочений десятиденний строк розгляду адміністративних справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. З урахуванням положень ч. 3 ст. 205 КАС України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 205 КАС України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд вирішив розглядати справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем винесена постанова серії ВР № 206408 від 06.11.2018 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255,00 грн. (а.с. 5).

За вимогами статті 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 р. № 23-рп/2010 (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом частини 1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно оскаржуваної постанови слідує, що позивач 06.11.2018 о 18:25 год. керуючи автомобілем марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимогу дорожнього знака 5.16 ПДР України, чим порушив п. 8.4.б ПДР України (а.с. 5).

Згідно пояснень позивача, останній зазначив, що вчасно зайняв смугу руху для виїзду на кільцеву розв'язку у м. Івано-Франківську по вул. Надрічна і відповідач могла помилитися у тому, що він порушив вимоги знаку 5.16 ПДР України, так як була пробка і велика кількість автомобілів. І, оскільки його зупинили після проїзду кільцевої дороги, тому є велика імовірність помилки у тому, що він перед кільцем порушив вимоги вказаного дорожнього знаку.

Згідно дорожнього знаку 5.16 ПДР України, вказаний знак є - інформаційно-вказівним знаком і має значення - "Напрямки руху по смугах" та показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Пункт 8.4 б) ПДР України, визначає що таке знаки пріоритету - це знаки, які встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Оскільки, знак 5.16 ПДР України, є - інформаційно-вказівним знаком, тому дія пункту 8.4 б) ПДР України не поширює свою дію на вказаний знак, що дає суду підстави вважати, що інспектором поліції у оскаржуваній постанові невірно вказано пункт ПДР України, вимоги якого порушив позивач.

Натомість, недотримання вимог дорожнього знаку 5.16 ПДР України, встановлює порушення п. 11 ПДР України, який визначає перелік вимог щодо розташування та руху транспортних засобів на дорозі в площині дії саме інформаційно-вказівних знаків, що стосуються напрямку руху транспортних засобів по смугах, зокрема і знаку 5.16 ПДР України.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 283 КУпАП, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен містити: відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування та відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак, як видно із оскаржуваної постанови, у ній відсутні відомості про місце проживання чи перебування позивача та відсутня відривна квитанція із реквізитами для сплати штрафу, що є порушенням вимог вищевказаної статті КУпАП.

Також, суд не бер до уваги посилання відповідача на те, що при зупинці позивача у його автомобілі була вимкнена аварійна сигналізації, оскільки дана обставина немає ніякого відношення до предмету спору.

Також, суд критично оцінює посилання відповідача у відзиві на те, що позивач порушив вимоги п. 8.4 г ПДР, так як у самій постанові вказано порушення позивачем пункту 8.4 б ПДР України.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на вимоги чинного законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами поліції, які зобов'язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови, позивач був позбавлений можливості користуватися правничою допомогою, подавати докази по справі, тощо, що суперечить вимогам об'єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно вимог ст. 268 КУпАП.

Також, відсутні докази відеофіксації даного правопорушення у автоматичному режимі і до постанови не додано жодних інших доказів на підтвердження винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

У графі «до постанови додаються» не зазначено будь-яких відомостей щодо дослідження доказів вчинення правопорушення, інкримінованого позивачу, з огляду на що, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем на підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З відеофайла, який наявний на диску, який долучений позивачем до відзиву на позовну заяву, вбачається, що зафіксовано тільки момент спілкування інспектора поліції з водієм автомобіля «Шевроле Авео» і жодним чином не зафіксовано обставин ймовірного порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху.

Окрім того, суд зауважує, що спілкування з водієм автомобіля, в тому числі і роз'яснення йому прав, вів один інспектор поліції (чоловічої статі), а оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено іншим інспектором поліції (жіночої статі).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити провадження у справі.

З огляду наведених підстав, суд прийшов до висновку, що постанова серії ВР № 206408 від 06.11.2018 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255,00 грн. підлягає скасуванню.

На підставі ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 122, 245, 258, 268, 280, 286 КУпАП, керуючись статтями ст.ст. 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 206408 від 06.11.2018 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255,00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд.

Головуючий: