Справа № 360/3956/18
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

04 грудня 2018 року СєвєродонецькСправа № 360/3956/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2018 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - представник) в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач), у якому представник позивача просить суд:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області у невиплаті ОСОБА_2, що є спадкоємцем за законом померлої ОСОБА_3, залишок недоотриманої пенсії, який увійшов до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.2018;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_2 залишок недоотриманої пенсії, яка залишилася після смерті ОСОБА_3, та увійшла до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.2018, з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав: фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з &?л;…&? ; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?й;…&?і;". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановленим законом".

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статі 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб'єкта владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин, до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Як слідує з позовної заяви, ОСОБА_2 є спадкоємицем померлої матері ОСОБА_3. Після смерті матері відкрилась спадщина на майно, а саме: грошові кошти, у вигляді пенсії, які були нараховані, але невиплачені померлому спадкодавцю за життя Пенсійним фондом України, розмір яких складає 75332,24 грн.

З метою вступу у спадщину ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

На підставі заяви приватним нотаріусом ОСОБА_4 видано спадкоємцеві свідоцтво на право спадщини за законом у вигляді недоотриманої пенсії за період з 01.08.2014 по 28.02.2018 в загальній сумі 75332,24 грн. Зазначене свідоцтво в подальшому для виплати зазначених коштів спрямовано позивачем було до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області. 12.11.2018 спадкоємцем в поштовому відділені ПАТ "Укрпошта" ВПЗ Сєвєродонецьк № 1 Луганська дирекція отримано кошти, перераховані пенсійним фондом в сумі 54271,49 грн, однак позивач зазначає, що свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді недоотриманої пенсії за період з 01.08.2014 по 28.02.2018 видано нотаріусом на суму 75332,24 грн. У зв'язку з тим, що сума виплачена спадкоємцю не повністю, представник позивача звернувся до відповідача з заявою повідомити йому на підставі чого була змінена сума спадщини у вигляді недоотриманої пенсії, та за який періодпроведена виплата недоотриманої пенсії на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.2018 у спадковій справі № 106/2018, зареєстрованої у реєстрі № 3673, 19.11.2018 відповідачем була надана відповідь, що згідно ст. 52 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія, яка належала пенсіонеру і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується по місяць смерті пенсіонера.

Представник позивача вважає, що відповідач неправомірно позбавив ОСОБА_2 частини спадкового майна у виді суми недосплачених коштів.

Представник позивача не погодився із такими діями відповідача та звернулася за захистом до суду.

Відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України від 09.07.2003 № № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що оскільки грошові кошти недоотриманих пенсійних виплат увійшли до спадкового майна, їх отримання регулюється спадковим законодавством.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що не є публічно-правовим спір за участю суб'єкта владних повноважень публічного права, з одного боку, та суб'єкта приватного права - фізичної особи, коли управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на створення, зміну або припинення її цивільних прав. В даному випадку існує спір про право, хоча однією зі сторін у ньому виступає особа публічного права, але спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного законодавства. У спірних правовідносинах у цьому випадку реалізується не публічний, а приватний інтерес.

Оскільки між представником позивача та відповідачем виник приватний спір, який випливає не з публічно-правових, а із цивільних правовідносин, спір ОСОБА_2 слід вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1 частини першої статті 170 КАС України).

Згідно вимог частини шостої статті 170 КАС України встановлено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Керуючись статями 2, 19, 160, 170, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз'яснити позивачу право звернутися з даним позовом до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяТ.В. Смішлива