Справа № 826/2672/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2672/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Київ

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІІНВЕСТБУД І КО" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІІНВЕСТБУД І КО." до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасової Олени Василівни треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Автогаражний кооператив "Чайка", Київська міська рада про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІІНВЕСТБУД І КО» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва в порядку адміністративного судочинства з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасової Олени Василівни, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Автогаражний кооператив «Чайка» та Київська міська рада, в якому просило: - визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, індексний номер: 29548304 від 10 травня 2016 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки із кадастровим номером :85:281:0016, згідно договору оренди від 19 травня 2004 року р.н. 436 за Автогаражним кооперативом «Чайка», винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курасової Оленою Василівною, номер розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14453206; - зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасову Олену Василівну (01021, АДРЕСА_1) внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень, індексний номер: 29548304 від 10 травня 2016 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки із кадастровим номером :85:281:0016, згідно договору оренди від 19 травня 2004 року р.н. 436 за Автогаражним кооперативом «Чайка».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року провадження у справі було закрито.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи. Зокрема, наполягає на тому, що даний спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Крім того, звертає увагу на те, що чинним КАС України не передбачено вирішення питання про підсудність спору та прийняття рішення про закриття провадження на стадії розгляду справи по суті.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч.4 ст.229, ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначений спір не належить до юрисдикції адміністративного суду, та має вирішуватись за правилами господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно частини першої ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 2 частини першої ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спори між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що приватний нотаріус, вчинивши оскаржувані реєстраційні дії порушив права позивача на оренду (користування) земельною ділянкою.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, оскаржуваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема щодо користування спірною земельною ділянкою з кадастровим номером :85:281:0016 та місцем розташування - вул. Фрунзе, 82 у Подільському районі м. Києва.

За таких обставин, незважаючи на участь у спорі суб'єкта владних повноважень (приватного нотаріуса), колегія суддів дійшла висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що даний спір повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства, оскільки предметом позову є оскарження рішення суб'єкта владних повноважень (нотаріуса при вчиненні реєстраційний дій), що перевищив свої повноваження та прийняв неправомірне рішення, чим і порушив законні права та інтереси позивача, та зазначає наступне.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Визнання протиправним і скасування рішення щодо реєстрації права оренди земельної ділянки за третьою особою є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

При цьому, оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зазначений спір не належить до юрисдикції адміністративного суду, а має вирішуватись за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми процесуального права та ухвалено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 229, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІІНВЕСТБУД І КО" залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: