Справа № 2140/1687/18
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1687/18
14. 50 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представників позивача Динюк І.Р., Вдовиченко Т.М., представників відповідача Риженко К.В., Бєлінського П.В., представника третьої особи Скрипаль С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" до Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації, за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог - Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення від 20.07.2018 р. та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт" (далі - ДП "ХМТП", позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації (відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації (далі - відповідач, Департамент екології та природних ресурсів) про відмову державному підприємству "Херсонський морський торговельний порт" у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, оформлене повідомленням від 20.07.2018 №3014-03-14/0/18/013.3.1-1977, та зобов'язати Департамент екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації видати державному підприємству "Херсонський морський торговельний порт" дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Позовні вимоги мотивовані тим, що підстави відмови у видачі дозволу були необґрунтованими та не передбаченими законодавством. Так, однією з підстав для відмови у видачі дозволу відповідач вказав необхідність підтвердження факту перебування об'єкта на державному обліку (надання разом з пакетом документів копії листа щодо взяття (зняття) підприємства на державний облік (для об'єктів 2-ої групи)). Позивач вказує на те, що метою ведення державного обліку є забезпечення державного контролю в галузі охорони атмосферного повітря та прогнозування зміни його стану на підставі узагальнених даних державної статистичної звітності органами Держстату України. Переважна більшість суб'єктів господарювання, котрі підлягають державному обліку у галузі охорони атмосферного повітря, починаючи з 2002 року, вже взяті на державний облік. При цьому, до 17 травня 2013 року дану процедуру держобліку проводили Державні управління охорони навколишнього середовища, що безпосередньо були підпорядковані Мінприроди України. ДП "ХМТП" взято на державний облік об'єктів, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей і стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря Державним управлінням охорони навколишнього середовища в Херсонській області за № 88 від 13.12.2002. Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 № 159 "Про ліквідацію територіальних органів Міністерства охорони навколишнього середовища України" визначено, що територіальні органи Міністерства охорони навколишнього природного середовища ліквідуються як юридичні особи публічного права та остаточно припиняють свої повноваження після 17 травня 2013 року без визначення правонаступництва. Складання та надання підприємством державного статистичного звіту про охорону атмосферного повітря за державною статистичною формою 2ТП (повітря) (річна) підтверджується листом Головного управління статистики Херсонської області від 03.08.2018 №07.2-91/162. Інструкція про Порядок та критерії взяття на державний облік об'єктів, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей і стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, затверджена наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 10.05.2002 № 177, не регламентує порядок зняття з держобліку суб'єктів господарювання, термінів взяття їх на державний облік та жодним чином не пов'язує дану процедуру з процедурою отримання дозволу на викиди. До того ж, обласним державним адміністраціям не делеговані будь-які повноваження щодо контролю за постановкою підприємств на держоблік.

Порядок проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, облік підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 р. N 302, визначає єдиний механізм проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Даним порядком не передбачено одержання від суб'єкта господарювання для отримання дозволу на викиди будь-яких довідок, листів тощо з питань взяття на державний облік об'єктів, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей і стан атмосферного повітря. Статтею 9 Закону України "Про адміністративні послуги" визначає порядок надання адміністративних послуг, а саме, встановлено, що перелік і вимоги до документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, визначаються законом, а вимагати від суб'єкта звернення документи або інформацію для надання адміністративної послуги, не передбачені законом, забороняється. Єдиний механізм проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 р. № 302. Порядком визначено, що суб'єкт господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи для отримання дозволу на викиди подає до дозвільного центру у письмовій та в електронній формі документи. Дозвільні центри передають Держсанепідслужбі, її територіальним органам відповідно заяву та документи на отримання дозволу, протягом 15 календарних днів з дати надходження документів приймають рішення щодо можливості/неможливості видачі дозволу, яке надсилається дозвільному органу, що надає дозвіл на викиди та дозвільним центрам відповідно. У разі прийняття рішення щодо неможливості видачі дозволу, у ньому зазначається зміст зауважень. Статтею 9 Закону України "Про адміністративні послуги" визначає порядок надання адміністративних послуг, а саме, встановлено, що перелік і вимоги до документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, визначаються законом, а вимагати від суб'єкта звернення документи або інформацію для надання адміністративної послуги, не передбачені законом, забороняється. У даному Переліку не передбачено можливості надання документу дозвільного характеру Держпродспоживслужбою щодо врегулювання викидів в атмосферне повітря. На сьогоднішній день дії Держпродспоживслужби України та її територіальних органів щодо надання документів дозвільного характеру в частині охорони атмосферного повітря діючим законодавством не регламентовані, тому правові підстави для їх здійснення відсутні.

22.08.2018 відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Призначено підготовче засідання на 19.09.2018.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вказано, що при видачі дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами керується Законами України: "Про охорону навколишнього природного середовища", "Про охорону атмосферного повітря", "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", постановами Кабінету Міністрів України, наказами Мінприроди України, та іншими відповідними нормативно - правовими актами, що регламентують правові відносити у сфері нормування та охорони атмосферного повітря. Для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами відповідно до п. 5 "Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302 , позивачем 25.04.2018 до дозвільного центру подано документи. При прийнятті рішення про видачу дозволу або відмову в його видачі, є обов'язковими погодження з територіальним органом Держпродспоживслужби. Відповідно до п. 3 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302, дозвіл видається суб'єкту господарювання, об'єкт якого відповідно до законодавства належить до другої або третьої групи, - обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органом виконавчої влади Автономної республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища через дозвільні центри за погодженням з територіальними органами Держсанепідслужби. Згідно з ч. 11 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" від 06.09.2005 № 2806-ІУ дії щодо одержання погоджень, висновків та інших документів, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, вчиняються дозвільним органом, що оформлює документ дозвільного характеру, без залучення суб'єкта господарювання. Відповідачем 16.05.2018 отримано лист від 11.05.2018 № 05-2-11/1872, відповідно до якого Головне управління Держпродспоживслужби в Херсонській області повертає документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", що розташовано за адресою: с. Рибальче, Голопристанський р-н, на доопрацювання відповідно до вимог чинного законодавства При прийнятті рішення про видачу дозволу або відмову в його видачі, погодження з територіальним органом Держпродспоживслужби є обов'язковими для врахування, тому відповідач відмовив позивачу у видачі дозволу. 03.07.2018 позивачем повторно подано неповний пакет документів до дозвільного центру з метою отримання дозволу та відповідачем повторно отримано лист Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області щодо неможливості видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами Державному підприємству "Херсонський морський торговельний порт", відповідачем на підставі п. 5 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", зокрема, Держпродспоживслужба послалась на не усунення заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови, тому відповідачем повторно прийнято рішення про відмову у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, про що свідчить повідомлення про відмову від 20.07.2018 № 3014-03-14/0/18/013.3.1-1977.

19.09.2018 судом залучено до участі в розгляді справи Головне управління Держпродспоживслужби в Херсонській області в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог.

24.09.2018 позивач надав суду відповідь на відзив, в якому вказує на те, що лист Головного управління Держпродспоживслужби Херсонській області №05-2-11/1872 від 11.05.2018 не може бути розцінений як висновок або як документ дозвільного характеру. Документи на видачу дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря ДП "ХМТП" було направлено відповідачем до територіального органу Держпродспоживслужби без відповідної заяви позивача, яка не передбачена інформаційною карткою адміністративної послуги. Дозвільна (погоджувальна) процедура щодо видачі дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами Держпродспоживслужбою не врегульована законодавством.

19.10.2018 закрито підготовче провадження.

20.11.2018 до суду подано пояснення від третьої особи - Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області, в якому зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 10 вересня 2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Херсонській області реалізовуються повноваження, які раніше належали Державній санітарно-епідеміологічній службі, в тому числі з питань прийняття погоджувального рішення про можливість або неможливість надання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. У Положенні про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого Постановою КМ України № 667 від 02.09.2015 року, відсутні повноваження щодо видачі дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Третя особа вказує на те, що погодження Держпродспоживслужби (її територіальних органів) у вигляді рішення про можливість або неможливість видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, за всіма ознаками не є самим дозволом. Листом № 05-2-11/1872 від 11.05.2018 року Головне управління Держпродспоживслужби в Херсонській області повідомило Департамент екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації про необхідність доопрацювати подані ДП "ХМТП" документи для отримання позитивного рішення щодо можливості надання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. У листі було прямо зазначено на невідповідність відомостей, які містяться у поданих ДП документах вимогам конкретних нормативних документів, так, в наданих документах було запропоновано встановити санітарно-захисну зону розміром 100 метрів. Вказано на неправомірність запропонованого розміру вимогам Державних санітарних правил планування і забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України № 173 від 19.06.1996 року; та ДСанПін 7.7.4.-046-99 "Державні санітарні правила і норми для морських та річкових портів", якими встановлена санітарно-захисна зона у розмірі 300 метрів. Надані ДП документи не містили розрахунки забруднення атмосферного повітря, якими перевіряється нормативний розмір санітарно-захисної зони, що ігнорує вимогу, передбачену п. 2.5. "Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців", затвердж. наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 108 від 09.03.2006 року. Лист Головного управління ДПСС в Херсонській області містить пряме посилання на вимоги п.2.4., та п. 2.7.4. зазначеної інструкції , дотримання яких було проігноровано ДП в частині змісту матеріалів, поданих для отримання дозволу (генеральний план та ситуаційна карта-схема). В матеріалах, поданих ДП для отримання дозволу, відсутні результати лабораторних досліджень атмосферного повітря на вміст шкідливих речовин на межі санітарно-захисної зони підприємства, що порушує вимоги п.2.10 тієї ж інструкції. При розгляд повторно надісланих Департаментом екології та природних ресурсів ХОДА матеріалів, Головне управління Держпродспоживслужби в Херсонській області дійшло висновку про невідповідність, порушення, допущені при підготовці матеріалів, які супроводжують заяву на отримання зазначеного дозволу, усунуті не в повному обсязі, порушення п. 2.4 та 2.7.4 не усунуто. У листі Головного управління № 05-2-3/3948 від 18.07.2018 зазначається, що розділи "Генеральний план", "Санітарно- захисна зона" та Ситуаційна карта-схема не відповідають вимогам Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 108 від 09.03.2006. Таким чином, фахівці Держпродспоживслужби прямо вказують на складові поданого ДП "ХМТП" пакету документів, які містять невідповідності. Необхідно зазначити, що вимоги цієї інструкції до генерального плану зосереджені у п. 2.4, нескладні вимоги до ситуаційної карти-схеми - відповідно у п. 2.7.4 цієї ж інструкції, а в п. 2.5 цієї інструкції перераховуються дані, які повинні бути зазначені у відомостях про санітарно-захисну зону.

Розгляд справи по суті відбувався 15 та 22 листопада 2018 року.

Представники позивача прибули в судове засідання, підтримали позовні вимоги.

Представники відповідача заперечують проти позову, просять відмовити в його задоволенні.

Представник 3-ї особи прибув в судове засідання, вважає позов безпідставним.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 22.11.2018.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступні обставини.

22.01.2016 Державним підприємством "Херсонський морський торговельний порт" отримано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-302, термін дії дозволу: необмежений. Вказаний дозвіл виданий на підставі позитивного висновку Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області від 13.01.2016 № 02-01-10/1392/б .

З метою коригування існуючого дозволу, 25.04.2018 позивач звернувся до Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації через Центр надання адміністративних послуг м. Херсона з заявою про видачу дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. До заяви на видачу дозвільного документу було додано: звіт по інвентаризації стаціонарних джерел викидів в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря; копія листа Департаменту про реєстрацію звіту від 30.03.2018; документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря; електронна форма документів (XML-файли на CD диску); повідомлення в місцевих друкованих засобах масової інформації про намір отримати дозвіл (стаття в газеті від 16.02.2018 №7); інформація місцевих державних адміністрацій про громадські зауваження/пропозиції або їх відсутність; лист ДП "ХМТП" від 16.04.2018 №08/27-47.

За результатами розгляду документів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин, Департаментом прийнято рішення про відмову у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, про що направлено позивачу повідомлення від 24.05.2018 за №1930-03-14/0/18/013.3.1-1418, в якому вказано, що видача дозволу можлива лише після усунення зауважень та надання відповідних документів. Зі змісту повідомлення слідує, що підставами для відмови слугувало наступне:

- п.5 ст.4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" (виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей; подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів);

- недодержання вимог Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, затвердж. наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 09.03.2006 № 108.,

- недодержання вимог Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, яка затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02.1995 № ,

- відсутність довідки про взяття на державний облік відповідно до вимог Інструкції про порядок та критерії взяття на державний облік об'єктів, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей і стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, затвердженою наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 10.05.2002 № 177,

- негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для одержання документа дозвільного характеру (мається на увазі лист Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області № 05-2-11/1872 від 11.05.2018, який відповідач додав до повідомлення).

Зокрема, в листі № 05-2-11/1872 від 11.05.2018 вказано про те, що позивачем в наданих документах було запропоновано встановити санітарно-захисну зону розміром 100 метрів, що не відповідає запропонованому розміру вимогам Державних санітарних правил планування і забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України № 173 від 19.06.1996 року; та ДСанПін 7.7.4.-046-99 "Державні санітарні правила і норми для морських та річкових портів", якими встановлена санітарно-захисна зона у розмірі 300 метрів. А також, що надані ДП документи не містили розрахунки забруднення атмосферного повітря, якими перевіряється нормативний розмір санітарно-захисної зони, що ігнорує вимогу, передбачену п. 2.5 "Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців", затвердж. наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 108 від 09.03.2006 року. Лист Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області містить вказівку на необхідність доопрацювання матеріалів - генеральний план, ситуаційна карта-схема щодо нанесення санітарно-захисної зони, зони впливу та сельбищної території у відповідності до п.2.4., та п. 2.7.4. зазначеної інструкції, відсутні результати лабораторних досліджень атмосферного повітря на вміст шкідливих речовин на межі санітарно-захисної зони підприємства, що порушує вимоги и.2.10 тієї ж інструкції.

Листом від 27.06.2018 №08-30/70 ДП "ХМТП" повідомило Головне управління Держпродспоживслужби в Херсонській області про виправлення всіх зауважень, вказаних у листі Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області №05-2-11/1872 від 11.05.2018.

02.07.2018 позивачем до Департаменту екології та природних ресурсів через Центр надання адміністративних послуг м. Херсона подано заяву (повторно) про видачу дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. До заяви приєднано: звіт по інвентаризації стаціонарних джерел викидів в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря; копія листа Департаменту про реєстрацію Звіту від 30.03.2018; документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря; електронна форма документів (XML-файли на CD диску); повідомлення в місцевих друкованих засобах масової інформації про намір отримати дозвіл (стаття в газеті від 16.02.2018 №7); інформація місцевих державних адміністрацій про громадські зауваження/пропозиції або їх відсутність; лист ДП "ХМТП" від 16.04.2018 №08/27-47.

За результатами розгляду документів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин Департаментом екології та природних ресурсів Херсонської ОДА прийнято рішення про відмову у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, про що позивача сповіщено повідомленням від 20.07.2018 за № 3014-03-14/0/18/013.3.1-1977, у якому вказано, що підставами для відмови слугувало наступне: п.5 ст.4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", зокрема неусунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови, а саме не підтверджено факт перебування об'єкта на державному обліку; а також негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, копія листа Держпродспоживслужби в Херсонській області №05-2-3/3948 від 18.07.2018 додана до повідомлення. В листі Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області зазначено, що розмір нормативної санітарно-захисної зони розробником документації встановлено 300 м, розділи "Генеральний план", "Санітарно- захисна зона" та Ситуаційна карта-схема не відповідають вимогам відповідної Інструкції.

ДП "ХМТП" не погодилось з повідомленням про відмову у видачі дозволу від 20.07.2018 за № 3014-03-14/0/18/013.3.1-1977, вважає його необґрунтованим та безпідставним, тому звернулось до суду з даним позовом.

Дослідивши надані сторонам докази, а також проаналізувавши зміст норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря закріплені Закон України "Про охорону атмосферного повітря". Відповідно до частини п'ятої статті 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" визначено одним із основних принципів державної політики з питань дозвільної системи у сфері господарської діяльності установлення єдиних вимог до порядку видачі документів дозвільного характеру (стаття 3). Відповідно до вимог статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру, що законами України віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно підпункту 3 пункту 1 статті 5 Закону України "Про адміністративні послуги", встановлено, що перелік та вимоги до документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, встановлюються виключно законами, які регулюють суспільні відносини щодо надання адміністративних послуг.

Положеннями частини 12 статті 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" визначено, що порядок проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи, встановлюється Кабінетом Міністрів України. КМУ своєю постановою від 13.03.2002 № 302 затвердив Порядок проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, облік підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи (далі Порядок № 302), який визначає єдиний механізм проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Пунктом 4 цього Порядку № 302 визначені певні перелік та вимоги до документів, необхідних для отримання адміністративної послуги з надання дозволу на викиди. Так, Порядком визначено, що суб'єкт господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи для отримання дозволу на викиди подає до дозвільного центру у письмовій та в електронній формі документи. Дозвільні центри передають Держсанепідслужбі, її територіальним органам відповідно заяву та документи на отримання дозволу. Держсанепідслужба, її територіальні органи, протягом 15 календарних днів з дати надходження документів приймають рішення щодо можливості/неможливості видачі дозволу, яке надсилається дозвільному органу, що надає дозвіл на викиди та дозвільним центрам відповідно. У разі прийняття рішення щодо неможливості видачі дозволу, у ньому зазначається зміст зауважень.

Отже, результатом дозвільної (погоджувальної) процедури є надання документу дозвільного характеру - рішення щодо можливості/неможливості видачі дозволу.

Законом України від 19 травня 2011 року № 3392-VI "Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності" затверджений Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", виключно законами, які регулюють відносини, пов'язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, анулювання документа дозвільного характеру.

Згідно із ч. 5 статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є:

- подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком;

- виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей;

- негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру

Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру. Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається. У разі усунення суб'єктом господарювання причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, повторний розгляд документів здійснюється дозвільним органом у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з дня отримання відповідної заяви суб'єкта господарювання, документів, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, і документів, які засвідчують усунення причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, якщо інше не встановлено законом. При повторному розгляді документів не допускається відмова у видачі документа дозвільного характеру з причин, раніше не зазначених у письмовому повідомленні заявнику (за винятком неусунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови).

Суд звертає увагу на те, що перелік документів, який подає суб'єкт господарювання для отримання дозволу, визначається виключно Законами і вимагати додаткових документів заборонено законодавством (ст. 9 Закону України "Про адміністративні послуги"). Разом з тим в Законі "Про охорону атмосферного повітря" не наводиться вимог щодо конкретних документів для отримання Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а лише зазначається, що необхідно неперевищувати протягом строку їх дії встановлених нормативів екологічної безпеки; неперевищувати нормативи допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел; дотримуватись вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин.

Незважаючи на це, ДП "Херсонський морський торговельний порт" звернулось до дозвільного органу - Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської ОДА із заявою про видачу дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, при цьому до заяви були додані документи, перелік яких наведений в Порядку № 302. При цьому позивач не заперечує тієї обставини, що не додав до заяви копію листа Мінприроди про взяття підприємства на державний облік . При цьому позивач стверджує про не обов'язковість надання такого листа, а також про те, що даний документ не передбачений в переліку документів, які додаються до заяви про видачу дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідно до положень Порядку № 302.

Відповідач , стверджуючи про необхідність подання такого листа щодо взяття підприємства на державний облік, посилається на Інструкцію про порядок та критерії взяття на державний облік об'єктів, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей і стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, затвердженою наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 10.05.2002 № 177 ( далі - Інструкція № 177). Відповідно до пункту 1.4 Інструкції, узяття на державний облік об'єктів, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, здійснює Мінприроди. Відповідно до пункту 4.1 Інструкції, об'єкти, які були взяті на державний облік, після проведення інвентаризації або її коригування готують документи згідно з розділом 3 цієї Інструкції та подають їх до Мінприроди для коригування видів та обсягів викидів. Відповідно до пункту 4.3 Інструкції, якщо об'єкт не перебуває на державному обліку, в той же час потенційний обсяг викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря збільшився і потребує взяття його на облік, він подає документи до Мінприроди згідно з розділом 3 цієї Інструкції. Відповідно до пункту 4.4 Інструкції, об'єкт, який перебуває на державному обліку і в якого потенційний обсяг викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря зменшився до рівня, нижчого порогових значень, вказаних у додатку 1 до цієї Інструкції, надає до Мінприроди для зняття його з обліку документи згідно з розділом 3 цієї Інструкції та пояснювальну записку із зазначенням причин зменшення викидів. Відповідно до пункту 4.5 Інструкції, Мінприроди складає перелік об'єктів, які перебувають на державному обліку; здійснює накопичення, обробку та аналіз даних про об'єкти, узяті на державний облік, види та обсяги забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря; щороку до 01 грудня надає до Держстату перелік об'єктів, які станом на 15 листопада звітного року перебувають на державному обліку; веде журнал реєстрації об'єктів, узятих на державний облік (знятих з обліку).

Таким чином, Мінприроди та статистичні органи володіють інформацією про об'єкти, які перебувають на державному обліку. Про це свідчать також приписи статті 31 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", п. 3, 5 Порядку ведення державного обліку в галузі охорони атмосферного повітря, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2001 N 1655 (далі - Порядок №1655), відповідно до яких державний облік у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється за єдиною системою у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, державний облік включає: взяття на облік об'єктів, які справляють шкідливий вплив; ведення на об'єктах первинного обліку стаціонарних джерел, які справляють шкідливий вплив; складення державної статистичної звітності в галузі охорони атмосферного повітря за стаціонарними та пересувними джерелами, які справляють шкідливий вплив; проведення інвентаризації викидів та обсягів забруднюючих речовин на зазначених об'єктах. На об'єктах, узятих на державний облік, ведеться за встановленою формою первинна звітна документація, що стосується стаціонарних джерел, які справляють шкідливий вплив, роботи установок очищення газів, виконання заходів, пов'язаних із зменшенням обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. На підставі зазначеної документації складається державна статистична звітність, яка в установленому порядку надається територіальним органам Держстату за місцезнаходженням стаціонарного джерела викиду. Органи Держстату України: здійснюють збирання, оброблення та узагальнення державної статистичної звітності в галузі охорони атмосферного повітря; безоплатно надають Мінприроди, обласним, Київській та Севастопольській міським держадміністраціям, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, а також іншим органам виконавчої влади зведених статистичних даних у цій галузі (за погодженим переліком).

Позивач стверджує про те, що його об'єкти перебувають на держобліку, він подає звітність про охорону атмосферного повітря до Головного управління статистики .

Закон України "Про адміністративні послуги" (ст. 9 ч. 7) встановлює, що суб'єкт надання адміністративної послуги не може вимагати від суб'єкта звернення документи або інформацію, що перебувають у володінні суб'єкта надання адміністративних послуг або у володінні державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ або організацій, що належать до сфери їх управління.

Суб'єкт надання адміністративної послуги отримує відповідні документи або інформацію без участі суб'єкта звернення на підставі поданих відомостей у заяві, у тому числі шляхом доступу до інформаційних систем або баз даних інших суб'єктів надання адміністративних послуг, підприємств, установ або організацій, що належать до сфери їх управління, або через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.(ч.8 ст. 9 Закону).

Суб'єкт надання адміністративної послуги, підприємства, установи або організації, що належать до сфери його управління, які володіють документами або інформацією, необхідними для надання адміністративної послуги, зобов'язані: 4) забезпечити безоплатний віддалений доступ до власних інформаційних систем та електронних баз даних (реєстрів), що містять інформацію, необхідну для надання адміністративних послуг, адміністраторам центрів надання адміністративних послуг та суб'єктам надання таких адміністративних послуг, у тому числі через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів. (ч.9 ст. 9 Закону України "Про адміністративні послуги").

Таким чином, відповідач як дозвільний орган , має самостійно отримати інформацію щодо взяття підприємства на державний облік. Обов'язку надання позивачем доказів того, що об'єкт перебуває на державному обліку не передбачено Порядком № 302, або іншим нормативним актом, вимагати від суб'єкта звернення документи або інформацію для надання адміністративної послуги, не передбачені законом, забороняється. Тому така підстава для відмови у видачі дозволу є неправомірною.

В якості другої підстави відмови у видачі дозволу на викиди відповідач зазначає негативний висновок Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області, який оформлений у вигляді листа від 18.07.2018 № 05-2-3/3948 на адресу відповідача.

Дійсно, відповідно п.5 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" однією з підстав для відмови у видачі дозволу є: негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Порядком № 302 визначено, що суб'єкт господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи для отримання Дозволу на викиди подає до дозвільного центру у письмовій та в електронній формі документи. Дозвільні центри передають Держсанепідслужбі, її територіальним органам відповідно заяву та документи на отримання дозволу. Держсанепідслужба, її територіальні органи, протягом 15 календарних днів з дати надходження документів приймають рішення щодо можливості/неможливості видачі дозволу, яке надсилається дозвільному органу, що надає Дозвіл на викиди та дозвільним центрам відповідно. У разі прийняття рішення щодо неможливості видачі дозволу, у ньому зазначається зміст зауважень.

Таким чином, безпосередньо органи Держпродспоживслужби не дають документи дозвільного характеру щодо врегулювання викидів в атмосферне повітря. Разом з тим Держпродспоживслужба надає відповідачу, як дозвільному органу, свій висновок. Суд погоджується з доводами позивача про те, що процедура надання такого висновку законодавчо на теперішній час не врегульована. Закон України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" передбачає такий документ як негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, при цьому не вказується який орган або установа дає такий висновок, а Порядок № 302 передбачає наявність рішення територіального органу Держсанепідемслужби (які є ліквідованими) щодо можливості/неможливості видачі дозволу, таке рішення надсилається дозвільному центру. рішення щодо можливості/неможливості видачі дозволу, яке надсилається дозвільно

При вирішенні даного спору суд приймає до уваги, що Держпродспоживслужба є правонаступником ліквідованої Державної санітарно-епідеміологічної служби, по свідчить постанова Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади", якою було створено Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба), реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утворюється, основні функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються, за виключенням деяких.

Основні завдання та повноваження створеної Держпродспоживслужби передбачені Положенням про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 667, яким дійсно, передбачено, що дана служба у випадках, встановлених законом, видає документи дозвільного характеру, передбачені Законом України "Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності" (підпункт 16 п.4 вищевказаного Положення). Але повноважень щодо надання висновків за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, або надання рішень щодо можливості/неможливості видачі дозволу Положенням про Держпродспоживслужби України не передбачено. Тому статус таких документів як висновок Держпроспоживслужби законодавством не визначений. Крім того, таких документів з названою "висновок" відповідач суду не надав, пояснивши, що під висновком він розуміє листи Головного управління Держпродспоживслужби у Херсонській області. Відповідач надав суду лист від 11.05.2018 № 05-2-11/1872 Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області (арк. справи 22) за результатами розгляду документів, які подавались позивачем до дозвільного центру 25.04.2018, та лист ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області від 18.07.2018 № 05-2-3/3948 (арк. справи 30) за розглядом документів позивача, які подавались Департаменту екології та природних ресурсів 02.07.2018.

Судом встановлено, що лист ГУ Держпродспоживслужби в Херснській області від 18.07.2018 № 05-2-3/3948 і вважається відповідачем негативним висновок та однією з підстав відмови позивачу у наданні дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. При цьому відповідач посилається на п. 6 Порядку № 302 , який передбачає, що Мінприроди та дозвільні центри передають Держсанепідслужбі, її територіальним органам відповідно заяву та документи на отримання дозволу. Держсанепідслужба, її територіальні органи протягом 15 календарних днів з дати надходження документів приймають рішення щодо можливості/неможливості видачі дозволу, яке надсилається Мінприроди та дозвільним центрам відповідно. У разі прийняття рішення щодо неможливості видачі дозволу у ньому зазначається зміст зауважень.

А також відповідач зазначає, що функції ліквідованої Державної санітарно-епідеміологічної служби були покладені на створену Держподспоживслужбу.

Такі доводи відповідача не грунтуються на нормах діючого на час виникнення даного спору законодавства. При ліквідації Держсанепідемслужби в Порядок № 302 не були внесені відповідні офіційні зміни щодо заміни найменування органів Держсанепідемслужби на Держпродспоживслужбу.

Тому позивач, який є суб'єктом звернення за адміністративною послугою, і має відносини саме з відповідачем, як із суб'єктом надання адміністративної послуги, і не має ніяких відносин з територіальним органом Держпродспоживслужби, повинен при отриманні відмови у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин, розуміти конкретні підстави такої відмови. А такі підстави відмови повинен повідомити позивачу саме Департамент екології та природних ресурсів у своєму повідомленні про відмову у видачі дозволу на викиди забруднюючих речових, а не викласти в повідомленні речення відсильного змісту про отримання негативного висновку ГУ Держпрожспоживлсужби з доданою копією листа цієї служби, оскільки статус такого листа є незрозумілим для суб'єкта звернення за адміністративною послугою, як є незрозумілим і порядок його використання або оскарження.

Представники позивача, крім того, стверджують, що з наданого листа Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області від 18.07.2018 р. № 05-2-3/3948 неможливо встановити, які конкретні недоліки були виявлені в поданих документах. Представники відповідача не дали в судовому засіданні мотивованої відповіді щодо питання, які саме недоліки були виявлені ГУ Держпродспожислужбою в документах позивача, та пояснили, що не мають повноважень оцінювати висновок Держподспоживслужби.

Суд вважає, що чинне законодавство не забороняє відповідачу як дозвільному органу підчас проведення дозвільної процедури вчиняти дії щодо одержання від інших компетентних органів різних висновків, погоджень або інших документів , необхідних для видачі дозволів. Тому суд розглянув лист від 18.07.2018 р. № 05-2-3/3948, підписаний начальником ГУ Держпродспоживслужби у Херсонській області Шевченко С.А., та з урахуванням пояснень представників відповідача, представника третьої особи, встановив, що єдиним недоліком поданих позивачем повторно документів є викладене у цьому листі таке порушення (дослівно) : "Розділи "Генеральний план", "Санітарно-захисна зона" та Ситуаційна карта - схема не відповідають вимогам відповідної Інструкції". (яка саме Інструкція мається на увазі не зазначено).

Допитана в якості свідка в судовому засіданні представник Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області Асатурова Н.М., яка зазначена виконавцем даного листа, пояснила, що мається на увазі Інструкція про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців , затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 108 від 09.03.2006. А також пояснила, що необхідно керуватись попереднім листом ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області від 11.05.2018 № 05-2-11/1872, оскільки вказані в ньому недоліки не були усунені позивачем в повному обсязі.

Суд дослідив зміст обох листів ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області, та встановив, що в першому листі від 11.05.2018 зазначено про необхідність збільшення санітарно-захисної зони зі 100 м до 300 м, що позивачем було виправлено, і даний факт сторони не заперечують. Також в листі від 11.05.2018 вказано, що не виконано п. 2.5 Інструкції № 108, який передбачає, що нормативний розмір СЗЗ повинен перевірятися розрахунками забруднення атмосферного повітря, даних щодо виконання встановлених вимог не зазначені. В листі від 11.05.2018 також вказано "Потребують доопрацювання матеріали, що додаються, а саме генеральний план та ситуаційна карта-схема щодо нанесення санітарно-захисної зони, зони впливу та сельбищної території у відповідності до п. 2.4, 2.7.4 вищезазначеної Інструкції".

Пункт 2.4 Інструкції № 108 передбачає "На генеральний план наносяться: санітарно-захисна зона; координатна сітка; джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря; місце розташування (будівлі, споруди, майданчики) виробничих процесів з позначенням технологічного устаткування; об'єкти житлового, громадського призначення та інші прирівняні до них об'єкти, що розміщені в межах нормативної СЗЗ", а п. 2.7.4 Інструкції № 108 :"Складається ситуаційна карта-схема, на якій вказуються розміщення об'єкта (окремо для кожного майданчика), сельбищні території, зони відпочинку, наносяться межа санітарно-захисної зони, координатна сітка, зона впливу".

Виходячи зі змісту двох листів ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області від 11.05.2018 № 05-2-11/1872, та від 18.07.2018 № 05-2-3/3948, а також листа ДП "Херсонський морський торговельний порт" від 27.06.2018 № 08-30/70 (арк.справи 23) та письмових пояснень представника ГУ Держпродспоживслужби у Херсонській області, суд дійшов висновку, що недоліки, які були викладені в листі від 11.05.2018 були виконані в повному обсязі, генеральний план та ситуаційна схема об'єкту доопрацьовані шляхом нанесення санітарно-захисної зони розміром 300 м, зазначена зона впливу та додана схема розміщення території об'єкту (кар'єру) відносно найближчих населених пунктів (с. Виноградове та с. Геройське) - сельбищної території .

А тому вказівка в другому листі ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області від 18.07.2018 № 05-2-3/3948 на те, що "Розділи "Генеральний план", "Санітарно-захисна зона" та Ситуаційна карта - схема не відповідають вимогам відповідної Інструкції", ніяким чином не можна вважати обґрунтованим висновком уповноваженого органу, оскільки даний лист не містить чіткого змісту зауважень, не конкретизує їх, є незрозумілим, що унеможливлює позивача їх виконати та переоформити документи у той спосіб, у який вважає за необхідне їх переоформлення. Цей лист навіть не можна розцінити як такий, що містить інформативний характер щодо встановлених недоліків поданих документів, а тим паче як висновок за результатами обстежень або інших технічних оцінок. Посилання на Інструкцію без її назви, дати прийняття та номера, без конкретних пунктів Інструкції, які, на думку ГУ Держпродспоживслужби, порушив позивач, без пояснення змісту порушень або недоліків документів, суд вважає немотивованим, обгрунтованим припущеннями, а не конкретними обставинами. Ці недоліки не було усунено і при розгляді справи.

У письмових поясненнях представника 3-ї особи не надано роз'яснення по питанню, що саме в "Розділах "Генеральний план", "Санітарно-захисна зона" та Ситуаційна карта - схема не відповідають вимогам Інструкції № 108, тому такий лист від 18.07.2018, суд розцінює як нерозсудливий документ з погляду законів логіки та загальноприйнятих стандартів діяльності державного органу. По суті, даний лист є неправомірною відпискою, яка може бути пояснена насамперед відсутністю унормованих процедур надання висновків органів Держпродспоживслужби, та який свідчить про використання службових обов'язків посадовими особами ГУ Держпрдспоживслужби у Херсонській області не з метою, з якою надані ці повноваження, всупереч інтересам суспільства.

Суд вважає, що відповідач в даній конкретній справі не мав належних підстав використовувати вищевказаний лист ГУ Держпродспоживслужби у Херсонській області як належну, обґрунтовану та достатню причину для відмови у наданні дозволу. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття немотивованих рішень, які ґрунтуються на припущеннях, а не на конкретних обставинах. Несприятливе для особи рішення має бути мотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, судом не встановлено та відповідачем не наведено наявність обставин, визначених ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", для відмови у видачі позивачу дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов'язати суб'єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

В даному випадку суд позбавлений можливості зобов'язати Департамент видати позивачу дозвіл, оскільки саме відповідач є спеціально уповноваженим органом щодо вирішення питань про наявність чи відсутність підстав для його видачі. Суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження Департаменту. Законодавець передбачив обов'язок суду зобов'язати суб'єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього, тому втручання у повноваження вказаного органу виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов'язання Департаменту видати позивачу дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача, задоволенню не підлягають.

З метою захисту порушених прав позивача, суд ввжає за необхідне відновити порушення права позивача шляхом зобов'язання Департамент екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації повторно розглянути заяву Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" від 03.07.2018 № 114-15894-39 щодо видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з доданими до неї документами у строки та в порядку, визначеному діючим законодавством України, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у дані справі.

Судові витрати відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 143, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - Керуючись ст.ст. 139, 143, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Задовольнити позов Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації про відмову Державному підприємству "Херсонський морський торговельний порт" у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, оформлене повідомленням від 20.07.2018 №3014-03-14/0/18/013.3.1-1977.

Зобов'язати Департамент екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації повторно розглянути заяву Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" від 03.07.2018 № 114-15894-39 щодо видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з доданими до неї документами у строки та в порядку, визначеному діючим законодавством України, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у дані справі.

У задоволені решти вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації (73026, м. Херсон, провулок Козацький, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" (73000, м. Херсон, пр-т Ушакова, 4, ) 3524,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 03 листопада 2018 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 7.1