Справа № 520/9644/18
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 р. № 520/9644/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд: скасувати постанову відповідача у ВП № 56509163 від 23.10.2018 року про накладення штрафу у розмірі 10200 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області у ВП № 56509163 на позивача накладено штраф у розмірі 10200 за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, на підставі виконавчого листа по справі №619/4210/17, виданого Харківським окружним адміністративним судом. Також позивач зазначив, що на виконання рішення суду ГУ ПФУ в Харківській області добровільно проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 р., про що повідомлено державного виконавця. Проте, як вказував позивач, державним виконавцем при винесенні постанови про накладення штрафу повністю проігноровано надані ГУ пояснення та документи, що підтверджують виконання судового рішення.

У підготовче засідання представники сторін не прибули, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його присутності.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому, заперечуючи проти позову, останній просив у його задоволенні відмовити з тих підстав, що у спірних правовідносинах відповідач діяв в межах Закону України "Про виконавче провадження".

Суд, на підставі ст.ст. 205 КАС України, вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 р. по справі № 619/4210/17 ( набрало законної сили 02.05.2018 року згідно відомостей автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду") було, зокрема, зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" і № 947 від 18 листопада 2015 року "Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 р. № 268", та довідки № 100/34765- від 09.06.2017 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Харківській області починаючи з 1 січня 2016 року.

По справі № 619/4210/17 31.05.2018 року видано виконавчий лист.

Постановою ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області від 05.06.2018 відкрито виконавче провадження №56509163, на підставі виконавчого листа № 619/4210/17, згідно якої боржником є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем було направлено до позивача вимогу державного виконавця від 24.07.2018 № 56509163, якою державний виконавець вимагав в 5-денний термін з моменту отримання даної вимоги повідомити про стан виконання рішення суду, заходи, які були вжиті та надати відповідні докази.

Позивач повідомив відповідача листом, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 р. по справі № 619/4210/17 ОСОБА_1 було добровільно проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016р. у розмірі 3582,28 грн., а також вказано, що за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017р. нараховано різницю в пенсії, яка склала 47781,60 грн., котра буде виплачена при надходженні коштів від Пенсійного фонду України.

Судом встановлено, що 23.10.2018 державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області винесено постанову ВП № 56509163 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, на підставі виконавчого листа №619/4210/17 у 10-денний строк.

Первинний штраф у розмірі 5100 грн. накладено на позивача постановою відповідача від 19.09.2018 року ( вказана постанова у судовому порядку була оскаржена в рамках справи № 520/8462/18 проте, скасована не була).

Позивач, вважаючи вказану постанову відповідача протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", ( надалі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено приписами ч.1 ст. 18 Закону, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень ч.3 ст.18 Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Як передбачено приписами ч.1 та 2 ст. 63 Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

При цьому, положеннями ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Розглядаючи вказану справу суд вказує, що за вищевказаним судовим рішенням по справі №619/4210/17 було зобов'язано фактично вчинити дії з перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2016 р.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням було здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року, проте, дії з виплати перерахованої пенсії вчинюються відповідачем з 01.01.2018 року, а за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, про що сам же позивач і вказував, виплата перерахованої пенсії здійснена не була, різниця в пенсії за названий період, яка складає 47781,60 грн., буде виплачена при надходженні коштів від Пенсійного фонду України.

У даному аспекті суд вказує, що проведення перерахунку пенсії є дією, яка передує виплаті такої пенсії, а отже, здійснення позивачем тільки перерахунку без подальшої виплати за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, є неповним виконанням судового рішення у справі № 619/4210/17 позивачем, що виступає боржником у виконавчому провадженні № 56509163.

З огляду на викладене, рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 619/4210/17 не може вважатися належним чином виконаним.

Посилання позивача на застосування порядку та строків виплати перерахованої пенсії, які встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, суд відхиляє, оскільки такі не було застосовано судом при вирішенні справи № 619/4210/17 .

Крім того, суд зауважує, що право позивача на перерахунок пенсії виникло з 01.01.2016 року за Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" № 900-VIII від 23 грудня 2015 року (далі - Закон № 900-VIII), яким внесені доповнення в ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, а саме: статтю 63 доповнено новою частиною такого змісту: "Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських". Відповідно до абзацу 2 п.15 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Водночас, Постанова № 103, яка фактично звужує право позивача на отримання розміру перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року прийнята 21 лютого 2018 р. та набрала чинності 24.02.2018 року.

Суд вказує, що в ході розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт того, що в рамках справи № 619/4210/17 Головне управління ПФУ в Харківській області зверталось до суду з заявою, передбаченою ст. 378 КАС України, про встановлення способу та порядку виконання, в контексті застосування до правовідносин, які виникли з 01.01.2016 року приписів Постанови КМУ № 103, яка фактично прийнята та набрала чинності через два роки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що державний виконавець під час здійснення виконання виконавчого листа у виконавчому провадженні №56509163 не мав враховувати положення постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103.

Щодо посилань позивача на практику Верховного Суду (справи №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а), що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, останні судом відхиляються, оскільки Головним Управлінням ПФУ в Харківській області не доведено жодними доказами відсутність відповідного фінансового забезпечення та коштів для виплати ОСОБА_1 перерахованої за рішенням суду по справі № 619/4210/17 пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

Нормами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року) органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Відносно посилань позивача на положення Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, суд зазначає, що зазначеним порядком визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до п. 5 вказаного Порядку, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно п. 6 Порядку, перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 8 Порядку передбачено, що комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку. У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п'ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови. У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Суд зазначає, що позивачем не надано до суду будь - яких доказів вчинення ним відповідних дій на виконання процедури визначеної Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, як не надано і доказів повідомлення відповідача про здійснення таких дій.

Згідно ч.1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи знайшов своє підтвердження факт неналежного виконання ГУ ПФУ в Харківській області рішення по справі № 619/4210/17, що полягає у невиплаті ОСОБА_1 перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що постанова, яка є предметом судового оскарження, є законною, відтак, у задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 205, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків,61022, ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26,м. Харків,61002, ) про скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05 грудня 2018 року.

Суддя Заічко О.В.