Справа № 0440/4923/18
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
01 листопада 2018 року Справа № 0440/4923/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бондар М.В.

при секретарі судового засідання Бурцевій Я.Е.

за участю:

представника позивача Тертишної К.О.

представника відповідача Березніченка Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ № НОМЕР_1 , відповідач), в якій просить (з урахуванням уточненої позовної заяви):

- визнати незаконним та скасувати наказ №65 від 26.03.2018 року командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 в частині відшкодування переплати військовослужбовцям звільненим з лав ЗСУ за рахунок сержанта ОСОБА_1 суми в розмірі 1043 (одна тисяча сорок три) гривні 97 копійок та про накладення дисциплінарного стягнення "догана" накладеного на сержанта ОСОБА_1 ;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь сержанта ОСОБА_1 незаконно утриману з грошового забезпечення військовослужбовця за квітень 2018 року - суму грошових коштів в розмірі 1043 (одна тисяча сорок три) гривні 97 копійок.

В обґрунтування позову зазначено, що наказом №65 від 26.03.2018 року на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани та вирішено відшкодувати за рахунок позивача переплату, що була здійснена звільненим військовослужбовцям з лав ЗСУ, в розмірі 1043,97 грн. Позивач зазначає, що не була ознайомлена з оскаржуваним наказом, копію у встановленому порядку видано їй не було. Застосування до позивача вказаного дисциплінарного стягнення, а також утримання з грошового забезпечення, належного до нарахування та виплати за квітень 2018 року, суми у розмірі 1043,97 грн. позивач вважає незаконним та необґрунтованим через відсутність складу дисциплінарного проступку, а також підстав застосування матеріальної відповідальності. Крім того, позивач зазначила, що дізналася про існування вказаного наказу №65 від 26.03.2018 року та про застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення «догани» у червні 2018 року при звірянні надходжень на картковий рахунок та витрат, де не дорахувалась надходження у сумі приблизно 1045 грн. У зв`язку з чим, разом з позовної заявою подано до суду заяву про поновлення строку для звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 09.07.2018 року, з метою належної реалізації права позивача на доступ до правосуддя, клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено, поновлено строк та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням учасників справи.

01.08.2018 року відповідач надав до суду відзив, в якому просив суд позовну заяву залишити без розгляду, у зв`язку з пропуском строку для звернення до адміністративного суду. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що під час проведення службового розслідування та по завершенню ОСОБА_1 було відомо про накладання на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани та про притягнення до солідарної матеріальної відповідальності, про що свідчать власноручно надані під час службового розслідування письмові пояснення позивача від 24.03.2018 року акт від 07.04.2018 року відмови від підпису службового розслідування та ознайомленні з наказом №65 від 26.03.2018 року.

Представник позивача надала додаткові пояснення, в яких зазначається про те, що долучені матеріали службового розслідування не можуть вважатися належними та допустимим доказом по справі, оскільки, на думку позивача, складені з грубим порушенням законодавства та не мають жодного відношення до фактичних обставин.

09.08.2018 року перенесено судове засідання на 06.09.2018 року на підставі розпорядження №77 Дніпропетровського окружного адміністративного суду; 06.09.2018 року оголошено перерву у судовому засіданні для надання можливості представнику позивача ознайомитися з матеріалами справи та вирішення судом питання щодо клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; 02.10.2018 року оголошено перерву у судовому засіданні до 16.10.2018 року з метою надання часу для ознайомлення з матеріалами справи представнику відповідача; 16.10.2018 року оголошено перерву за клопотанням відповідача, призначено розгляд справи в режимі відеоконференції на 01.11.2018 року

В судовому засіданні, в режимі відеоконференції, 01.11.2018 року представник позивача підтримала позов та просила суд задовольнити позовні вимоги. Додатково зазначила, що факт ознайомлення ОСОБА_1 з оскаржуваним наказом лише 20.06.2018 року підтверджується власноручним підписом позивача на копії наказу, яка надана суду 16.10.2018 року (а.с.191). Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позову та підтримав заявлене клопотання про залишення позову без розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Судом встановлено, 04.07.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ВЧ № НОМЕР_1 , в якій просила визнати незаконним та скасувати наказ №65 від 26.03.2018 року в частині відшкодування військовослужбовцям звільненим з лав ЗСУ за рахунок сержанта ОСОБА_1 суми в розмірі 1043,97 грн. та про накладення дисциплінарного стягнення догана на сержанта ОСОБА_1 ; стягнути з ВЧ № НОМЕР_1 на користь сержанта ОСОБА_1 незаконно утриману з грошового забезпечення військовослужбовцям за квітень 2018 року - суму грошових коштів в розмірі 1043,97 грн.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, у зв`язку з тим, що про оскаржуваний наказ ОСОБА_1 дізналась у червні 2018 року, коли перевіряла надходження на картку, на яку нараховується заробітна плата, та не дорахувалась суми у розмірі 1045 грн. У бухгалтерії військової частини НОМЕР_1 позивачу було повідомлено про те, що грошове утримання відбулось на підставі наказу від 26.03.2018 року №65.

З метою забезпечення реалізації права позивача на доступ до правосуддя, судом задоволено заяву позивача та поновлено пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Під час розгляду справи судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №65 від 26.03.2018 року на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани та притягнена до часткової матеріальної відповідальності шляхом стягнення суми переплати у розмірі 1043, 97 грн. (а.с. 29-31).

В наданих відповідачем разом з відзивом копіях документів міститься акт відмови від підпису, з якого вбачається, що 07.04.2018 року о 10:15 годині ОСОБА_1 було надано для ознайомлення акт службового розслідування та наказ про результати службового розслідування №65 від 26.03.2018 року, проте ОСОБА_1 відмовилися від підпису про ознайомлення з актом службового розслідування та наказом №65 від 26.03.2018 року. Вказаний акт складено майором ОСОБА_3 при свідках - майор ОСОБА_4 , старший лейтенант ОСОБА_5 (а.с. 129).

Отже, з вказаного вбачається, що позивач знала про існування оскаржуваного наказу №65 від 26.03.2018 року ще 07.04.2018 року, що підтверджено матеріалами справи.

Також, факт обізнаності позивача про службове розслідування підтверджується поясненнями від 24.03.2018 року, які були відібрані у ОСОБА_1 . У наданих поясненнях позивач зазначила, що внесенням змін до наказу займалась вона та солдат ОСОБА_6 діловод відділення персоналу. Помилки могли бути у зв`язку з тим, що на перерахунок вислуги років було надано дві доби, і якісно виконати завдання були не в змозі, крім перерахунку вислуги років займались повсякденною роботою, що відволікало від перерахунку вислуги (а.с. 67).

Суд критично оцінює доводи представника позивача про підтвердженням факту того, що позивач дізналась про наявність оскаржуваного наказу лише 20.06.2018 року свідчить копія наказу, долучена представником позивача до матеріалів справи в судовому засіданні 16.10.2018 року з власноручним підписом позивача про отримання наказу 20.06.2018 року (а.с.191).

З цього приводу суд зазначає, що долучена до матеріалів справи представником відповідача копія оскаржуваного наказу не містить такої відмітки ОСОБА_1 про отримання наказу 20.06.2018 року (а.с.125).

Також, долучена самим позивачем до позовної заяви копія оскаржуваного наказу також не містить відмітки позивача про його отримання 20.06.2018 року (а.с.20).

Таким чином, суд приходить до висновку, що напис на копії оскаржуваного наказу про його отримання ОСОБА_1 20.06.2018 року був зроблений позивачем вже після подання позову до суду, з метою введення суду в оману.

Отже, досліджені в судовому засіданні докази засвідчили, що про застосування до позивача дисциплінарного стягнення та відшкодування коштів позивач знала ще 07.04.2018 року. До суду ОСОБА_1 позов подано 04.07.2018 року. Поважність причин пропуску строку звернення до суду, які були зазначені позивачем при поданні позову, в ході судового розгляду справи були спростовані дослідженими доказами, що долучені до матеріалів справи.

Відтак, позивачем порушено строк звернення до суду за відсутності поважних причин.

Згідно з частиною 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, враховуючи приписи чинного законодавства та докази, що спростовують доводи позивача про те, що з наказом №65 від 26.03.2018 року вона була ознайомлена тільки в червні 2018 року, суд дійшов до висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин та необхідність задоволення клопотання представника відповідача і залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 240, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Військової частини № НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення грошових коштів - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала в повному обсязі складена 19.11.2018 року (у зв`язку з перебуванням судді Бондар М.В. у щорічній відпустці з 03.11.2018 року по 18.11.2018 року включно).

Суддя М.В. Бондар