Справа № 280/9/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 280/9/17

Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Р.О.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

29 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С. Охрімчук І.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

апелянта, представника 3-ї особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 травня 2018 року (м.Коростишів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Коростишівської міської ради Житомирської області, Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії виконкому Коростишівської міськради щодо вказання в свідоцтві про право власності на приміщення відділення Ощадбанку від 26.04.2016 ОАС №110956 приватної форми власності, зобов'язати Коростишівську міську раду внести зміни до вказаного свідоцтва вказавши державну форму власності, зобов'язати КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" внести зміни до інвентарної справи № 5816 вказавши державну форму власності.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 травня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Коростишівської міськради, Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації", третя особа Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" про визнання неправомірним рішення, зобов'язання до вчинення дій - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі зазначає, що він належить до територіальної громади Коростишівської міської ради та має право на участь у місцевому самоврядуванні міста, як житель міста. Як начальник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Коростишівському районі оскаржує в Господарському суді неправомірність стягнення АТ «Ощадбанк» завищеної орендної плати і під час розгляду цієї справи дізнався, що Коростишівської міськрадою 26 квітня 2012 видано АТ «Ощадбанк» свідоцтво про право приватної власності на приміщення в м. Коростишеві по вул. Гагаріна на підставі рішення Коростишівської міськради від 18.04.2012. Вказані свідоцтво та витяг з реєстру стали однією з підстав неправомірного стягнення орендної плати з Управління пенсійного Фонду України в Коростишівському районі, укладаючи договори оренди приміщень по вул.Гагаріна,2 в м. Коростишеві, філією неправомірно стягується орендна плата понад розміри встановлені Законом України «Про оренду державного та комунального майна», внаслідок чого завдаються значні збитки державі та пенсіонерам, одним з яких є позивач по справі. Як свідчить інформація Фонду державного майна України від 20.01.2016 року за № 10-17-918 в реєстрі корпоративних прав держави обліковується Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» державна частка становить 100% статутного капіталу, органом уповноваженим управляти корпоративними правами держави є Кабінет Міністрів України, тобто до правовідносин щодо оренди майна філії застосовуються положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Таким чином, визнання Коростишівською міською радою за Публічним Акціонерним Товариством «Державний ощадний банк України» права приватної власності на нерухоме майно суперечить Конституції України, ст.321, ч.1 ст. 326 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що права позивача не порушено, оскільки не доведено і не вказано яким чином застосовується до фізичної особи ОСОБА_2 документ - свідоцтво про право власності АТ "Ощадбанк". ОСОБА_2 не є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього документа.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Коростишівської міської ради Житомирської області просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що оскаржувані дії виконавчого комітету міської ради порушують його права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Коростишівської міськради від 18.04.2012 №106 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" вирішено оформити право власності на об'єкти нерухомого майна, що належать юридичним та фізичним особам згідно з додатком, запропонувати комунальному підприємству «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради видати свідоцтва на право власності, які перелічені в додатку. Згідно додатку до вказаного рішення до переліку включено приміщення відділення ощадбанку в м. Коростишеві по вул.Гагаріна,2-а.

Згідно свідоцтва про право власності від 26.04.2012 виданого виконкомом Коростишівської міськради приміщення в цілому в м.Коростишеві по вул. Гагаріна,2а належить Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» на праві приватної власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Коростишівської міськради від 18.04.2012р №106.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що права та охоронювані законом інтереси позивача не порушені.

Розглядаючи питання про законність і обґрунтованість судового рішення, яким в позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування" в Україні", правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається і Конституцією, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчий комітет сільської, селищної, міської районної у місті ( у разі її створення) ради може розглядати та вирішувати питання, віднесені цим законом, до відання виконавчих органів влади.

Так, на час видачі свідоцтва про право власності на приміщення відділення Ощадбанку діяло Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002р. №7/5 (втратив чинність відповідно до Наказу Міністерства юстиції України 14.12.2012р. №1844/5) визначено порядок проведення державної реєстрації права власності та права користування (сервітуту) на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до вищезазначеного положення державна реєстрація прав проводилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводилась реєстратором БТІ за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, реєстратор якого проводив державну реєстрацію прав на цей об'єкт.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 22.07.2009р. №241 "Про підготовку документів для видачі свідоцтв про право власності" КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" доручено здійснювати підготовку необхідних документів для видачі свідоцтв про право власності на об'єкти нерухомого майна на території Коростишівської міської ради та проектів рішень виконавчого комітету Коростишівської міської ради.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003р. №261 затверджено Статут публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Відповідно до п.6 Статуту, банк є юридичною особою приватного права, має відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав, у тому числі вчиняти правочини (договори, контракти), бути учасником судового процесу у судах загальної юрисдикції (в тому числі господарських, адміністративних судах), третейських судах, Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України та міжнародних судових інстанціях.

Майно (майнові права), набуте Банком у результаті правонаступництва, є власністю Банку.

Приписами п.9 Статуту, Банк не відповідає за зобов'язаннями держави, а держава не відповідає за зобов'язаннями Банку, крім випадків, передбачених законом або договором.

Згідно п.10 Статуту, Банк провадить свою діяльність на комерційній основі, володіє, користується та розпоряджається майном, у тому числі будівлями, спорудами, устаткуванням, інвентарем, фондами та коштами, які належать йому на правах власності, відповідно до законодавства.

Банк може мати у власності нерухоме майно загальною вартістю не більше як 25% капіталу Банку. Це обмеження не поширюється на приміщення, яке забезпечує технологічне виконання банківських функцій.

Враховуючи вищевикладене, Коростишівська міська рада та КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" діяло в межах повноважень щодо видачі свідоцтва про право власності на приміщення відділення Ощадбанку.

Щодо наявності порушень прав позивача оскаржуваними діями виконавчого комітету міської ради то колегія зазначає наступне.

Конституційний Суд України в п.4.1 рішення від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

На підставі викладеного, з урахуванням приписів ст.ст. 2, 5 КАС України, слід дійти висновку, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав і захист законних інтересів, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Разом із тим жодних доказів або аргументів, які б свідчили про реальне порушення прав або законних інтересів апелянта з боку відповідача, ОСОБА_2 не наведено.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушеного права позивача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та відзиві і запереченнях на позовну заяву. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Аргументація апелянта щодо підставності заявленого позову не має відношення до предмету спору щодо протиправності рішення відповідача.

Позивач не довів факт застосування до нього оскаржуваного нормативно-правового акта, він не є суб'єктом правовідносин між відповідачем та третьою особою.

Згідно з ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 грудня 2018 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Моніч Б.С. Охрімчук І.Г.