Справа № 305/1534/18
Суддя: Ємчук В. Е.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 305/1534/18
Провадження по справі 2-а/305/29/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2018 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Ємчук В.Е.

за участі: секретаря - Орос С.Ю.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної соужби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил. Позов мотивує тим, що 15 серпня 2018 року Закарпатською митницею Державної фіскальної служби України було складено Постанову у справі про порушення митних правил №2796/30500/18, відповідно до змісту якої ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності, відповідно до ч.3. ст.470 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. Вважає, що вищевказана постанова винесена Відповідачем без повного та належного дослідження всіх обставин справи та доказів, а тому є незаконною, і підлягає скасуванню. Відповідно до обставин справи, 22 червня 2018 року у зоні митного контролю пункту пропуску «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, при в'їзді зі Словаччини в Україну на автомобілі «Nisan» р.н. НОМЕР_1 в статусі пасажира, Державною митною службою України було виявлено, що Позивач пропустив строк транзитного перебування на території України іншого автомобіля - Ford Mondeo державний номер НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3, який в'їхав в Україну 06.06.2018, та складено протокол про порушення митних правил №2796/30500/18 від 22.06.2018 р. Автомобіль, що був ввезений ним на територію України Ford Mondeo державний номер НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3, внаслідок несправності підвіски та ходової частини був транспортований 08 червня 2018 року для діагностики та ремонту на станцію технічного обслуговування ПП ОСОБА_2, що знаходиться у м. Хуст. У ході діагностики було встановлено несправність підвіски та ходової частини автомобіля. Дана несправність автомобіля є вкрай суттєвою, оскільки поломка по суті призвела до неможливості руху транспортного засобу, тому йому довелося залишити свій транспортний засіб на СТО. Терміни ремонту не могли бути відомі ні СТО ні йому, оскільки була необхідна заміна деяких деталей, яких на сервісі не було в наявності, тому була потреба в їх пошуку та замовленні, що могло зайняти від кількох днів до кількох тижнів. Фактично, автомобіль був в ремонті з 08 по 22 червня 2018 року. Даний факт підтверджується Довідкою № 247 виданою Приватним підприємцем ОСОБА_2. Крім того, позивач пошкодив праве коліно, через що 09 червня 2018 звернувся до Рахівської районної лікарні, де йому було поставлено діагноз пошкодження зв'язок правого колінного суглоба. У зв'язку з даним ушкодження він не міг ходити, відчував сильні болі при ходьбі і фактично не мав змоги повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини поломки та знаходження транспортного засобу на сервісі. Факт того, що він звертався до лікаря, підтверджується довідкою ЛКК №45 від 22.08.2018 року. 18 червня 2018 року ОСОБА_1 необхідно було виїхати до Чеської Республіки по роботі, однак його автомобіль ще знаходився на ремонті. Таким чином, через необхідність термінового виїзду закордон, позивач поїхав на іншому транспортному засобі 17 червня 2018 року до Чеської Республіки та тоді ж, у зоні митного контролю пункту пропуску «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, при виїзді з України він повідомив, що автомобіль Ford Mondeo державний номер НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3 знаходиться на ремонті і він не мав змоги виїхати з України в п'ятиденний строк передбачений ст.95 Митного кодексу України, а також у зв'язку з ушкодженням коліна не міг повідомити в цей строк найближчий орган доходів і зборів. Врахувавши ці пояснення його пропустили на кордоні. Пізніше його повідомили з сервісу технічного обслуговування, що автомобіль буде готовий 22 червня 2018 року, у зв'язку з чим він поїхав в Україну 22 червня 2018 року, для того щоб забрати автомобіль і вивезти його з території України, що в подальшому було зроблено. Однак, при в'їзді в Україну 22 червня 2018 року Державною митною службою було складено протокол про порушення позивачем митних правил. Вищезазначену інформацію з цього приводу було повідомлено ним працівникам митниці 22.06.2018 при виїзді з території Словаччини на територію України, однак через те, що в позивача на той момент не було біля себе документів про підтвердження викладених обставин, вони не були взяті працівниками митниці до уваги. Частиною 1 статті 460 Митного кодексу України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною 3 статті 469, статтею 470, частиною З статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст.268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом. Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами. В свою чергу, визначення понять «обставини непереборної сили» та «аварія» закріплено п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Мінфін України від 31.05.12 р. № 657 (далі-Порядок №657), відповідно до якого обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність. З аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події, а також невключення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили, за умови документального підтвердження факту дії обставин непереборної сили. Отже, строки транзитного перевезення транспортного засобу та письмового повідомлення Відповідача про ці обставини, були порушені без наявності у нього умислу, а в наслідок непереборної сили. Таким чином, оскаржувана Постанова винесена Відповідачем без з'ясування всіх обставин, що мали значення при розгляді справи про порушення митних правил, зокрема, при розгляді справи працівниками Закарпатської митниці не були з'ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, оскільки не перевірено належним чином чи дійсно він перебував на лікуванні та чи його автомобіль знаходився в ремонті. Більше того, докази вказують про його перебування на лікуванні, а автомобіля на ремонті, є належним чином підтвердженим, а відтак в силу непереборних і незалежних від нього причин він не міг забезпечити вчасного перетину автомобілем державного кордону, що виключає адміністративну відповідальність за це. У зв'язку з наведеним просить скасувати Постанову у справі про порушення митних правил №2796/30500/18 від 15.08.2018 року про визнання його, ОСОБА_1, винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. З ст.470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 27.08.2018 призначено судовий розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рахівського районного суду, Закарпатської області за адресою: м. Рахів, вул. Карпатська 15. При цьому, відповідачу повідомлено про його право до початку судового засідання подати суду відзив на позов та докази, у разі заперечення позовних вимог та роз'яснено норми ч.4 ст.159 та ч.2 ст.77 КАС України. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено відповідача належним чином, шляхом вручення особисто під розписку тексту ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви з додатками, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення відправлення 31.08.2018 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що він не мав змоги вивезти вчасно автомобіль, оскільки хворів та автомобіль був несправний, тому вини його в порушенні митного законодавства немає, а отже просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, свого представника в судове засідання не направив, відзиву на адміністративний позов, заперечень та доказів на заперечення позовних вимог суду не надав, а тому суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі доказів, що знаходяться у справі, відповідно до вимог ч.3 ст.205 КАС України.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 6 ст. 530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою, другою статті 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України (далі МК), встановлені такі строки для транзитних перевезень: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Судом встановлено, що постановою заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії - Живицького В'ячеслава Анатолійовича №2796/30500/18 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Відповідно до інформації, що зазначена у вказаній вище постанові, станом на 22.06.2018 року легковий автомобіль Ford Mondeo державний номер НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3, який був ввезений 06.06.2018 року громадянином ОСОБА_1 через пункт пропуску «Лужанка» Закарпатської митниці в митному режимі «Транзит», значиться не вивезеним з митної території України. Відповідно до інформації ПІК «Інспектор 2006» та ЦБД ЄАІС ДЕС України громадянин ОСОБА_1 мав вивезти вказаний автомобіль в зоні діяльності однієї митниці в строк до 11.06.2018 року, однак цього не зробив.

Згідно з цією постановою позивач ОСОБА_1 надавав пояснення про те, що він не міг вивести транспортний засіб у зв'язку з його поломкою, однак позивач до митного органу із відповідною письмовою заявою не звертався, документів, які б підтвердили вчинення ним правопорушення митних правил внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили надано не було.

Частиною 1 ст. 460 МК передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ч. 3 ст. 469, ст. 470, ч. 3 ст. 478, ст. 481 цього Кодексу внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст. 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за наведені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Згідно з Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, до обставин непереборної сили відносяться: смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, закриття шляхів тощо), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини чи події.

За змістом пункту 2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657 (далі по тексту Порядок), обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Отже, обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність такої.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема пояснень ОСОБА_1, він підтвердив факт ввезення ним на митну територію України транспортного засобу Ford Mondeo державний номер НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3 та не вивезення даного транспортного засобу за межі митної території України у строк, визначений відповідно до митного режиму «Транзит» у зв'язку з його поломкою, про що надав суду докази, зокрема довідку приватного підприємця ОСОБА_2 №247, в якій йдеться про те, що вказаний автомобіль знаходився на ремонті й ремонт було виконано 22.06.2018.

Крім того, позивач надав суду довідку Рахівської районної лікарні ЛКК №445, з якої вбачається, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 09.06 по 15.06.2018 року з пошкодженням зв'язок правого колінного суглоба.

На переконання суду, надані позивачем на підтвердження обставин непереборної сили, а саме факту поломки автомобіля, документи не дають підстав для висновку про існування таких обставин.

Зокрема, надані позивачем документи вказують лише на те, що автомобіль перебував на ремонті (без зазначення причин поломки), проте жодних доказів того, що такого ремонту транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, наявні документи не містять, як і не містять обґрунтованості тривалості усунення вказаної технічної несправності.

Поряд з цим, жодною нормою законодавства не встановлено обов'язкової вимоги вивезення транспортних засобів іноземної реєстрації за межі митної території України у справному стані та власним ходом. Чинним законодавством лише передбачено обов'язок доставити транспортний засіб у митний орган призначення до закінчення встановленого строку. Поломка транспортного засобу не могла завадити вивезти його за межі митної території України за допомогою буксирування на лафеті, на автопричепі, тощо, проте жоден із будь-яких можливих способів виконання цього обов'язку позивач не виконав.

У розумінні п. 2 розділу VIII Порядку, технічну несправність (ремонт транспортного засобу) неможливо визнати аварією, оскільки аварія, як небезпечна подія, має мати техногенний характер, чого у спірному випадку не існувало.

Пункт 3 розділу VIII Порядку передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Право засвідчувати Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом України від 02.12.1997року №671/97 і надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово-промисловим палатам, як єдиним органам із засвідчення Форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні.

Приватний підприємець ОСОБА_2 не є підприємством, установою, організацією, які уповноважені на видачу документів, що підтверджують факт обставин непереборної сили або аварії. Крім того, додані до адміністративного позову документи, не дають можливості встановити факт обставин непереборної сили чи аварії, а тому не є належними та допустимими доказами у даній справі.

Таким чином, документи, на які посилався позивач, які видані Приватним підприємцем ОСОБА_2, не є належним і достатнім доказом існування обставин, що унеможливили виконання вимог положень МК України, а Приватний підприємець ОСОБА_2 не є та не був уповноваженим органом на їх видачу.

Згідно з правовою позицією Вищого адміністративного суду, висловленою в Ухвалі №К/800/15082/16 від 14.07.2016 року, поломка автомобіля не є обставиною непереборної сили у розумінні ст. 192 МК України.

Разом з тим, відповідно до ст. 192 МК України особа зобов'язана повідомити митний орган про обставини події та місцезнаходження транспортного засобу, а також додати докази, які би підтвердили факт настання дії непереборної сили та можуть бути безумовною підставою для звільнення від адміністративної відповідальності, передбаченої за порушення митних правил.

Також слід зазначити, що підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили здійснюється згідно з Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 оку № 657, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 2 жовтня 2012 року за № 1669/21981.

Згідно з вищезазначеним Порядком, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов'язки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. Огляд території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, також не проводиться у разі відсутності протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили можливості дістатися до місця пригоди.

За результатами огляду складається акт встановленої форми у трьох примірниках. Один примірник акта вручається особі, відповідальній за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, другий - невідкладно надсилається митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, а третій - залишається у справах митного органу, посадовими особами якого він був складений.

Відтак, суд зазначає, що безумовною підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, є повідомлення митного органу про факт аварії дії непереборної сили відразу після дії такої обставини, а також дотримання Порядку встановлення факту аварії або дії непереборної сили, що у даному випадку не було зроблено ОСОБА_1 Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які звернення та повідомлення про вказані обставини, що дає підстави для висновку про невиконання ОСОБА_1 покладеного на нього законодавством обов'язку, а саме, доведення факту аварії або дії непереборної сили, через що ним був порушений строк для вивезення автомобіля.

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Згідно із положеннями пункту 1 частини 1 статті 20 цього ж Кодексу, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, у тому числі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Право оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідно до положень статті 287 цього ж Кодексу, має, в тому числі, особа, щодо якої її винесено.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положенням ч.3 ст.286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративні правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення, передбачене ч. 3 ст. 481 МК України, оскільки відповідачем був доведений факт вчинення адміністративного проступку, а притягнення до адміністративної відповідальності відбулося із дотриманням вимог митного законодавства.

Відповідно до частини 5 статті 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 20, 77, 78, 90, 139, 242, 243, 244, 246, 255, 286 КАС України,-

В И Р І Ш И В :

Постанову в справі про порушення митних правил №2796/30500/18 від 15.08.2018 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. З ст.470 Митного кодексу України, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил без задоволення.

Судовий збір в сумі 504 гривні 80 копійок віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: В.Е. Ємчук