Справа № 811/1828/18
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2018 року м. Кропивницький Справа № 811/1828/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1),

яка дії в інтересах неповнолітньої особи: ОСОБА_2 (АДРЕСА_1),

відповідач-1: Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області (25015, м. Кропивницький, вул. Єгорова, 25-А, )

відповідач-2: Добровеличківський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області (27000, смт. Добровеличківка, вул. Центральна, 115-а)

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2, звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області (надалі - УДМС у Кіровоградській області) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що у зв'язку з настанням 16-річчя її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 у листопаді 2017 року вони звернулися до Добровеличківського районного сектору УДМС у Кіровоградській області з проханням щодо оформлення та видачі паспорта у вигляді паспортної книжечки. Однак видача паспорта дитині не проведена, а позитивної відповіді вони не отримали, натомість у листі №18/1863 від 05.12.2017 року рекомендовано оформити паспорт, що містить безконтактний електронний носій. Позивачка наполягає на тому, що через свої релігійні переконання та відповідно до Закону України "Про захист персональних даних" вона та її неповнолітня донька заперечують проти присвоєння цифрового ідентифікатора особи у вигляді унікального номера запису в Єдиному державному демографічному реєстрі та проти зняття біометричної інформації щодо себе та її подальшого зберігання, використання та обробки, а тому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність УДМС у Кіровоградській області в особі територіального підрозділу - Добровеличківського районного сектору УДМС у Кіровоградській області щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) паспорта України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки (на паперових носіях);

- зобов'язати УДМС у Кіровоградській області в особі територіального підрозділу - Добровеличківського районного сектору УДМС у Кіровоградській області - оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки (на паперових носіях), з проставленою відміткою місця проживання без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, а саме: без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (УНЗР) та будь-якого іншого цифрового ідентифікатора, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук та автоматизованої обробки персональних даних;

- зобов'язати УДМС у Кіровоградській області в особі його територіального підрозділу - Добровеличківського районного сектору УДМС у Кіровоградській області вести паспортний облік щодо ОСОБА_2 за прізвищем, іменем, по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання будь-якого цифрового ідентифікатора особи, у тому числі за серією та номером паспорта, без внесення інформації про неї до Єдиного державного демографічного реєстру чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі персональних даних.

Ухвалою судді від 17.07.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

Представник УДМС у Кіровоградській області подала до суду відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що відповідно до Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Стверджувала, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України та ніхто не може відмовитися від виконання обов'язку щодо його отримання, посилаючись на релігійні чи інші переконання. Наполягаючи на тому, що територіальний підрозділ УДМС у Кіровоградській області розглянув звернення позивачів з дотриманням вимог Закону України "Про звернення громадян" та надав роз'яснення щодо порядку отримання паспорта громадянина України, передбаченого чинним законодавством, просила у задоволенні позову відмовити.

Позивачка подала до суду відповідь на відзив, у якій заперечила доводи відповідача про те, що законодавством передбачена видача паспорта громадянина України виключно у вигляді пластикової картки типу ID, та наполягала, що її донька має право на отримання паспорта у вигляді книжечки.

Ухвалою суду від 03.09.2018 року провадження у даній справі як у типовій зупинено на підставі пункту 9 частини 2 статті 236 КАС України до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №Пз/9901/2/18 (806/3265/17).

Ухвалою від 05.10.2018 року суд поновив провадження у справі та на підставі ч.4 ст.48 КАС України залучив до участі у ній як другого відповідача - Добровеличківський районний сектор УДМС у Кіровоградській області, встановивши йому порядок та строк для подання відзиву на позов та документів, необхідних для вирішення спору.

У встановлений судом строк Добровеличківський районний сектор УДМС у Кіровоградській області відзив на позов не подав.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надані докази, суд встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_2 та її законні представники - мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_3 у листопаді 2017 року звернулися до Добровеличківського районного сектору УДМС у Кіровоградській області із заявою щодо оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_2 у зв'язку з досягненням нею 16 років. У заяві зазначили, що забороняють розміщувати будь-які дані щодо неї в Єдиному державному демографічному реєстрі, присвоювати їй унікальний номер та будь-які інші ідентифікатори. Тому просили оформити і видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992 року, без застосування засобів ЄДДР, не передавати будь-які дані до ЄДДР, не присвоювати УНЗР, облік вести за раніше встановленими формами - за ім'ям. (а.с. 12 -14)

За результатами розгляду цієї заяви Добровеличківський районний сектор УДМС у Кіровоградській області листом №18/1863 від 05.12.2017 року повідомив позивачку, що відповідно до п.2 ст.21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" кожен громадянин, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України. Посилаючись на Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015 року, зазначив, що паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, прийняття документів для оформлення паспорта, що його не містить, з 01.11.2016 року припиняється. У вказаному листі також повідомлено про доцільність отримання ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі картки та про можливість, за її бажанням, відмовитися від внесення відцифрованих відбитків пальців та надати повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків. (а.с. 15 - 16)

Не погодившись з цією відповіддю, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи сказаний спір, суд установив, що він відповідає ознакам типової справи, викладеним у судових рішеннях Верховного Суду у справі №Пз/9901/2/18 (806/3265/17), оскільки відповідачем у цій справі є суб'єкт владних повноважень - орган Державної міграційної служби України, спір виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв'язку з відмовою органу Державної міграційної служби України видати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки після набрання чинності змін до Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", внесеними згідно із Законом України від 14.07.2016 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України"), а позивачами заявлено аналогічні вимоги (по-іншому висловлені, але які стосуються правомірності відмови у видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки).

Згідно з частиною 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.03.2018 року у зразковій справі №Пз/9901/2/18 (806/3265/17) за позовом ОСОБА_4 до Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, третя особа - Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, про визнання протиправною бездіяльності Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області щодо неоформлення позивачці паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки та зобов'язання відповідача оформити та видати їй бланк паспорта у формі паспортної книжечки, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 року у зразковій справі №Пз/9901/2/18 (806/3265/17) рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.03.2018 року скасовано та прийнято нове про часткове задоволення позову. Визнано протиправною відмову Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області у видачі ОСОБА_4 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ. Зобов'язано Коростенський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області оформити та видати ОСОБА_4 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України №2503-ХІІ. В решті позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов у цій зразковій справі, Верховний Суд виходив з того, що згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Із зазначених конституційних норм, зокрема, випливає, що, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.01.2012 року №2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення частини 2 статті 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що у даному випадку відсутня будь-яка загроза національній безпеці, економічному добробуту або правам людини, а тому збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням держави в її особисте та сімейне життя.

Відповідно до підпункту "а" пункту 1 частини 1 статті 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (надалі - Закон №5492-VI) документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України є зокрема паспорт громадянина України.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій.

Особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб'єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.

Згідно зі статтею 14 Закону №5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів. Відцифрований образ обличчя особи в документах у формі книжечки розміщується на сторінці даних і виконується за технологією лазерного гравіювання та дублюється в центрі сторінки даних за технологією лазерної перфорації. До документів осіб, які в установленому законом порядку визнані недієздатними, та осіб, які не досягли чотирнадцятирічного віку, відцифрований підпис не вноситься, а осіб з фізичними вадами - вноситься за їхнім бажанням.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. (частина 1 статті 21 Закону № 5492-VI)

Таким чином, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв'язку з неможливістю їх реалізації.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-XII від 26.06.1992 року (надалі - Положення про паспорт №2503-XII), бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.

У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт". На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України". На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім'я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п'ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних до паспорта, а сьома, восьма і дев'ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев'ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення. Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється.

Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

Водночас, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" №302 від 25.03.2015 року (надалі - Постанова №302) затверджено зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.

За змістом пункту 2 постанови №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 1 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII;

- з 1 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

До завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 року припиняється (пункт 3 постанови №302).

Пунктом 131 постанови №302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, вноситься така інформація: інформація, зазначена в зоні візуальної перевірки паспорта; додаткова змінна інформація (про місце проживання, про народження дітей, про шлюб і розірвання шлюбу, про зміну імені, у разі наявності - інформація про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття зазначеного номера та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у відповідному полі проставляється слово "відмова". У разі відсутності інформації відповідне поле не заповнюється; біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи); засоби електронного цифрового підпису (у разі оформлення паспорта особі, яка досягла 18-річного віку) та засоби шифрування в порядку, встановленому законодавством. Інформація вноситься до безконтактного електронного носія відповідно до рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (IКAO) Doc 9303.

Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи.

За визначенням, наведеним у статті 2 Закону України "Про захист персональних даних" (надалі - Закон №2297-VI), персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону №2297-VI мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частини 5, 6 статті 6 Закону №2297-VI).

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та ненадмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб'єкта персональних даних.

Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 року у зразковій справі №Пз/9901/2/18 (806/3265/17) вказав, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи. Реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

У статті 8 Конвенції про захист осіб у зв'язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованій Законом України від 06.07.2010 року №2438-VI, зазначено, що будь-якій особі надається можливість: a) з'ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у статтях 5, 6 цієї Конвенції.

За сталою практикою Європейського суду з прав людини першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване статтею 8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене законом, причому тлумачення терміну "закон" є автономним, та до якості "закону" ставляться певні вимоги (рішення ЄСПЛ у справі "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства"). Під терміном "закон" слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам "доступності" та "передбачуваності".

З цих підстав Верховний Суд дійшов до висновку, що норми Закону №5492-VI на відміну від норм Положення про паспорт №2503-XII не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім'я та по-батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону, тобто втручання не було "встановлене законом", не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім'я, що становить порушення статті 8 Конвенції.

Перелік підстав, які становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. Проте, слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження "нагальній суспільній потребі", тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (рішення ЄСПЛ у справі "Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine" від 14.06.2007 року). Установленість обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований (рішення ЄСПЛ у справі "Groppera Radio AG and Others v. Switzerland" від 28.03.1990 року).

Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 та її батьки звернулися до Добровеличківського районного сектору УДМС у Кіровоградській області із заявою з метою оформлення паспорта у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт №2503-XII.

Добровеличківський районний сектор УДМС у Кіровоградській області, розглянувши вказану заяву, листом №18/1863 від 05.12.2017 року фактично відмовив у оформленні та видачі паспорта у формі книжечки, запропонувавши оформити паспорт у вигляді пластикової картки типу ID-1.

Однак, за правовою позицією Верховного Суду, висловленою у зразковій справі №Пз/9901/2/18 (806/3265/17), така відмова є протиправною, з огляду на те, що ОСОБА_2 має право на оформлення паспорта у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт №2503-XII, чинного на час її звернення, а тому її порушені права мають бути відновлені шляхом зобов'язання відповідача-2 оформити та видати їй у зв'язку з досягненням 16-річного віку паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт №2503-ХІІ. Тож позов в цій частині слід задовольнити.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання УДМС України в Кіровоградській області вести паспортний облік щодо ОСОБА_2 за прізвищем, іменем, по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання будь-якого цифрового ідентифікатора особи, у тому числі за серією та номером паспорта, без внесення інформації про неї до Єдиного державного демографічного реєстру чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі персональних даних, суд зазначає, що у разі видачі ОСОБА_2 паспорта у формі, визначеній Положенням про паспорт №2503-ХІІ, не передбачено внесення даних особи до Єдиного державного демографічного реєстру та використання цифрового ідентифікатора особи.

До видачі паспорта ОСОБА_2 паспортний облік відносно неї не здійснюється, а тому її права в частині ведення паспортного обліку виключно за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації не порушені, а суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо виникнуть у майбутньому. З урахуванням викладеного, позовні вимоги в цій частині є передчасними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Судові витрати у справі сторонами не понесені.

Керуючись статтями 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області (25015, м. Кропивницький, вул. Єгорова, 25-А, ), Добровеличківського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області (27000, смт. Добровеличківка, вул. Центральна, 115-а) задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Добровеличківського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ, викладену у листі №18/1863 від 05.12.2017 року.

Зобов'язати Добровеличківський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області оформити та видати ОСОБА_2 у зв'язку із досягненням 16-річного віку паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш