Справа № 2240/2899/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2899/18

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

03 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року (повний текст якого складено 26 вересня 2018 року у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, третя особа - Національна поліція України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, третя особа - Національна поліція України, в якому просив: визнати протиправними та незаконними дії Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області щодо непризначення та невиплати йому одноразової грошової допомоги, як інваліду II групи відповідно до вимог Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4; зобов'язати Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області здійснити нарахування та виплату йому одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням II групи інвалідності в розмірі, визначеному підпунктом "б" п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України від 2 липня 2015 року 580-VІІІ "Про Національну поліцію" з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням III групи інвалідності в порядку, передбаченому Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив у виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, посилаючись на те, що звільнення позивача зі служби з поліції здійснено не внаслідок причин зазначених у пунктах ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, третя особа Національна поліція України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказав на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції взагалі не враховано, що він вже отримував одноразову грошову допомогу, у зв'язку із встановленням в 2016 році ІІІ групи інвалідності, а відтак висновок суду щодо відсутності у нього права на отримання вказаної виплати ґрунтується на ненаданні оцінки усім обставинам, що мають істотне значення при вирішенні справи.

08 листопада 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа не скористалась правом подання відзиву на апеляційну скаргу у відповідності до вимог ст. 304 КАС України.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили, при цьому 27 листопада 2018 року до суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи за відсутності апелянта та його представника.

З огляду на викладене, протокольною ухвалою колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивач - ОСОБА_2 проходив службу в органах МВС України, а згодом - в органах Національні поліції.

Наказом т.в.о. начальника ГУНП в Хмельницькій області від 31.12.2015 № 63 о/с позивач звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" ( у зв'язку із скороченням штатів).

16.04.2018 Хмельницька обласна МСЕК встановила позивачу ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (довідка серії АВ № 1080019).

10.05.2018 позивач звернувся до ГУНП в Хмельницькій області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Листом від 29.05.2018 № 605/121/29/05 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для виплати йому одноразової грошової допомоги, оскільки звільнення позивача зі служби в поліції здійснено не внаслідок причин, зазначених у пунктах статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на те, що ОСОБА_2 16.04.2018 встановлено другу групу інвалідності, його звільнення зі служби в поліції відбулося не внаслідок захворювання, у зв'язку з яким йому визначено інвалідність, що вказує на відсутність в останнього права на отримання одноразової грошової допомоги згідно із ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 (далі - Порядок №4).

Нормами пп. 4 п. 5 розділу 1 Порядку № 4, зі змінами та доповненнями внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2016 № 916, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у випадку пов'язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

За приписами п. 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги стосовно протиправності відмови відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

З матеріалів справи слідує, що з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням ІІ групи інвалідності позивач 10 травня 2018 року звернувся до ГУНП в Хмельницькій області з відповідною заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги, до якої долучив виписку з акта огляду Хмельницькою обласною МСЕК серії АВ № 1080019 та довідку до акта огляду МСЕК серії АВ № 1080019, згідно яких йому з 16.04.2018 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС.

Разом з тим, підставою для відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги слугувала та обставина, що останнього звільнено зі служби в поліції не внаслідок причин, зазначених у пунктах статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", при цьому апелянт не заперечує ту обставину, що його звільнено у зв'язку із скороченням штатів, а не через хворобу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено вичерпний та такий, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав призначення та виплати одноразової грошової допомоги. А тому якщо особу не було звільнено відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію", а саме через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції, а звільнено з інших підстав передбачених даною статтею (в даному випадку за власним бажанням), то підстав для виплати одноразової грошової допомоги у відповідача немає.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідачем вірно враховано, що незважаючи на те, що позивачу з 16.04.2018 встановлено другу групу інвалідності, його звільнення зі служби в поліції відбулося не внаслідок захворювання, у зв'язку з яким йому визначено інвалідність.

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену в постановах, зокрема, від 19 вересня у справі № 373/1188/16-а, від 20 вересня у справі № у справі № 296/9456/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі №822/3788/17, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): 1) інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2) інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; 3) причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що позиція апелянта про те, що його звільнення за скороченням штатів не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням поліцейському інвалідності, що пов'язана з проходженням служби в органах поліції є необґрунтованою та не відповідає положенням Закону України "Про Національну поліцію", оскільки зміст частини 1 статті 97 зазначеного Закону вказує на вичерпний перелік випадків, за яких виникає право на виплату одноразової грошової допомоги. При цьому, розширеному тлумаченню дана норма Закону не підлягає.

Суд апеляційної інстанції також критично ставиться до доводів апеляційної скарги про те, що відповідачем вже визнавалося право позивача на виплату одноразової грошової допомоги, так як у січні 2018 року він отримав таку виплату у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в ОВС, враховуючи, що обставини призначення та виплати ОСОБА_2 ОГД не є предметом розгляду даної справи.

Крім того, колегія суддів відхиляє посилання в апеляційній скарзі на правову позицію, викладену Верховним Судом при розгляді справи №822/1666/16, оскільки правовідносини, які досліджувались судом касаційної інстанції у вказаній справі стосувались дослідження правомірності відмови у призначенні одноразової грошової допомоги з тих підстав, що працівником поліції фактично було отримано захворювання під час служби ОВС за дії іншої редакції Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4. При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що Верховним Судом не було сформульовано жодного висновку щодо наявності в поліцейського права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII за умови його звільнення не за хворобою в межах розгляду зазначеної справи.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що у позивача не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги за п. 4 ч.1 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію", а тому відповідачем правомірно відмовлено у призначенні та виплаті ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС, оскільки зі служби в поліції його було звільнено не за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції), а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, в той час як доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 грудня 2018 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.