Справа № 2140/1949/18
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 р. м. ХерсонСправа № 2140/1949/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Василяки Д.К. розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Ілліча" до Виконавчого комітету Скадовської міської ради, треті особи - ОСОБА_1, Фермерське господарство " Соценко", Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора,

встановив:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до Виконавчого комітету Скадовської міської ради, треті особи - ОСОБА_1, Фермерське господарство " Соценко", Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

Ухвалою від 28.09.18 провадження у справі відкрито.

Ухвалою суду від 25.10.2018 р. розгляд справи відкладено.

26 листопада 2018 року від ФГ "Соценко" надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтовано тим, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 р. у справі № 823/2042/16 змінено юрисдикцію позовів до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у відповідному державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та відступлено від висновків, викладених у декількох постановах, у т.ч. постанові від 12.06.2018 р. у справі № 823/378/16 від 12.06.2018 р. Також зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін.

27 листопада 2018 року від представника позивача надійшло клопотання, відповідно до якого просив розглядати справу без його участі та у зв'язку із закриттям провадження у справі просив повернути сплачений судовий збір.

Відповідач та представник третьої особи - 3 в судове засідання не з'явилися, причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

27 листопада 2018 року від представника третьої особи - 1 та третьої особи - 2 надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши заявлене клопотання зазначає наступне: 20 січня 2010 р. між СТОВ "Заповіт Ілліча" та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір оренди землі № 99 строком на 10 років, який зареєстрований у відділі Держкомзему Скадовського району Херсонської області 08.04.2011 р. за № 00147.

05.10.2017 р. державним реєстратором Виконавчого комітету Скадовської міської ради Херсонської області здійснено запис про державну реєстрацію договору оренди землі площею 4,47 га, (кадастровий номер :13:019:0019), укладеного 01.10.2017 р. між орендодавцем ОСОБА_1 і орендарем Фермерським господарством "Соценко" на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 37473244 від 09.10.2017 р., яке є предметом оскарження у даній справі.

Позивач вважаючи, що державний реєстратор під час прийняття оскаржуваного рішення залишив поза увагою факт існування державної реєстрації права СТОВ "Заповіт Ілліча" на користування цією ж ділянкою, що призвело до подвійної державної реєстрації права, та відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV не відмовив у такій державній реєстрації прав, звернувся до суду з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення 37473244 від 09.10.2017 р.

Позивач звертаючись до суду з вказаними позовними вимогами та визначаючись з предметною юрисдикцією щодо їх розгляду, зазначив, що предметом даного позову є виключно дотримання державним реєстратором (як суб'єктом владних повноважень) під час виконання покладених на нього законом публічно-владних управлінських функцій встановленого законом порядку прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зокрема, правомірність здійснення повторної реєстрації похідного речового права - права користування земельною ділянкою у разі наявного та зареєстрованого тотожного права на ту саму земельну ділянку за іншим користувачем. Враховуючи, що питання правомірності/неправомірності укладення договору між орендодавцем ОСОБА_1 і орендарем ФГ "Соценко" не є предметом позовної заяви, тому за позицією позивача спір у цій справі не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.06.2018 у справі № 823/378/16.

Суд зазначає, що ч. 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-ІV. врегульовано відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Частиною 1 статті 6 Закону № 1952-ІV визначено організаційну систему державної реєстрації прав становлять, зокрема, 2) суб'єкти державної реєстрації прав, у т.ч., виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 1952-ІV, виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

Згідно частини 1, 2 ст. 11 Закону № 1952-ІV, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 1952-ІV встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

При цьому, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

При цьому, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, публічно-правовий спір - це спір, у якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

У пункті 70 рішення від 18 січня 2001 року у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom"), заява № 27238/95, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

При цьому, пунктом 49 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів про якість судових рішень зазначається, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак, коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні. Так, у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 ( провадження № 11-377апп18) Велика Палата Верховного Суду відступила від своїх попередніх висновків щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та в якості підстав такого відступу зазначила таке " 49. Такий критерій визначення юрисдикції спору як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на земельну ділянку не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою. 50. Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов'язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.

Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб'єктного складу сторін спору".

При цьому, судом встановлено, що предметом оскарження у даній справі є рішення державного реєстратора виконавчого комітету Скадовської міської ради Херсонської області про державну реєстрацію прав іншої особи ( ФГ " Соценко"), а не позивача.

Отже, в даному випадку державний реєстратор, як суб'єкт владних повноважень, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем.

Також суд звертає увагу, що позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, а останні були вчинені за заявою іншої особи (ФГ "Соценко"), що дає підстави для висновку, що визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Скадовської міської ради Херсонської області, запису щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ФГ " Соценко" є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення вказаною особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

Зважаючи на казане, суд робить висновок, що спір у цій справі не є публічно-правовим, а оскарження рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки підлягає розгляду за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін, оскільки безпосередньо пов'язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо земельної ділянки з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права оренди цієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

При цьому, суд вказує, що участь державного реєстратора в якості відповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16.

Пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Зважаючи на вказане, суд робить висновок, щодо необхідності закриття провадження у справі, оскільки даний спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що відповідно до пункту 47 вищевказаної постанови, Велика Палата Верховного Суду з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відступила від висновків, викладених у постановах від 04 квітня 2018 року у справах № 817/567/16 та № 826/9928/15, від 10 квітня 2018 року у справі № 808/8972/15, від 16 травня 2018 року у справі № 826/4460/17, від 23 травня 2018 року у справі № 815/4618/16, від 05 червня 2018 року у справі № 804/20728/14, від 12 червня 2018року у справі № 823/378/16, від 13 червня 2018 року у справах № 820/2675/17 та 803/1125/17 щодо належності до юрисдикції адміністративних судів у даній категорії спорів.

Отже, Велика Палата Верховного Суду, відступила також від свого попереднього висновку щодо визначення юрисдикції спорів у даній категорії справ, висловленого у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 823/378/16, яким позивач керувався при зверненні до адміністративного суду з вказаними позовними вимогами, і тому суд позбавлений можливості прийняти до уваги даний довід представника позивача, як підстава для відмови у закритті провадження у даній справі.

Частиною 2 статті 238 КАС України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, сплачена сума судового збору у даній справі підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства .

Дослідивши матеріали справи , суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 238, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Ілліча" до Виконавчого комітету Скадовської міської ради, треті особи - ОСОБА_1, Фермерське господарство " Соценко", Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

Повернути позивачу сплачений судовий збір у розмірі 1762, 00 грн.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

У разі постановлення ухвали в порядку письмового провадження ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 6.3