Справа № 826/6937/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 листопада 2018 року № 826/6937/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. розглянув у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі- позивач) до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.04.2017 року №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що за кредитні кошти отримані від ПАТ «Укрсоцбанк» позивачем придбано квартиру, що є її єдиним житлом, отже відповідно до пп. 165.1.59 п. 165.1 ст 165 Податкового кодексу України (в редакції з 01.01.2016 року) сума прощеного (анульованого) кредиту не є додатковим благом. Крім того, позивач вказує, що оскільки наведена норма Податкового кодексу України покращує становище платника податку (позивача) то підлягає застосуванню до спірних правовідносин, які мали місце в 2015 році.

Ухвалою суду від 02.06.2017 року відкрито провадження та справу призначено до вирішення в судовому засіданні.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, з яких вбачається, що в порушення норм п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України позивачем не включено до оподаткованого доходу за 2015 рік суму боргу прощена (анульована) ПАТ «Укрсоцбанк».

Відповідно до журналу судових засідань від 07.09.2017 року розгляд справи відкладено за клопотання представника позивача для ознайомлення з матеріалами справи.

В судовому засіданні 02.11.2017 року за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст 122 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) судом ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов наступних висновків.

Обставини встановлені судом.

Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань повноти, достовірності та своєчасності нарахування та сплати сум податку з доходів фізичних осіб в частині визначення доходу у вигляді сум додаткового блага, отриманого платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, за результатом якої складено акт від 07.12.2016 року №1073/26-53-13-06/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 49.18.4 п. 49.18 ст 49, п. 176.1 ст 176, п. 179.1, п. 179.2 ст 179, а саме: неподання декларації про отримані доходи за 2015 рік; вимог п «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст 164 Податкового кодексу України, а саме: заниження суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 90 704,43 грн.; вимог пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України та заниження бази оподаткування при нарахування військового збору, у зв'язку з чим донараховано військовий збір за 2015 рік в сумі 6 848,51 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.04.2017 року:

№, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 113 380,54 грн. (за податковим зобов'язанням 90 704,43 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 22 676,11 грн.),

№, яким позивачу збільшено сум грошового зобов'язання за платежем військовий збір на загальну суму 8560,64 грн. (за основним платежем 6 848,51 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 712,13 грн.).

Судом встановлено, що 19.08.2005 року між позивачем ПАТ «Приватбанк» укладено кредитний договір№K2U4GF00261001, відповідно до якого позивачу надано кредитну лінію в сумі 61 700 доларів США для купівлі квартири та оплату страхових платежів, пов'язаних із купівлею квартири.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір від 16.02.2007 року №389/3/07-Пі, відповідно до якого позивачем отримано кредит в сумі 50 000 доларів США для поточних потреб.

Також, позивачем з ПАТ «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір від 16.02.2007 року №04/І-688 відповідно до якого позивачем передано в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1

В подальшому, 16.06.2015 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір про внесення змін до договору кредиту від 16.02.2007 року №389/3/07-Пі, відповідно до якого якщо позичальник здійснить одноразовий платіж в сумі 500 доларів США на підставі заяви про сплату заборгованості згідно умов опції 50-50 з частковим анулюванням, то позичальник набуває права на анулювання (прощення) заборгованості по Кредиту, процентам та комісіям в сумі, що дорівнює сумі здійсненого платежу.

Також, судом встановлено, що між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту від 17.04.2007 року №389/19/07-Пі, предметом якого є отримання позивачем кредиту в сумі 5 000 доларів США.

Також, позивачем з ПАТ «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір від 17.04.2007 року №04/І-209 відповідно до якого позивачем передано в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1

В подальшому, 16.06.2015 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір про внесення змін до договору кредиту від 17.04.2007 року №389/19/07-Пі, відповідно до якого якщо позичальник здійснить одноразовий платіж в сумі 500 доларів США на підставі заяви про сплату заборгованості згідно умов опції 50-50 з частковим анулюванням, то позичальник набуває права на анулювання (прощення) заборгованості по Кредиту, процентам та комісіям в сумі, що дорівнює сумі здійсненого платежу.

Листами від 15.06.2016 року та від 17.08.2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» підтверджено повідомлення позивача письмово про отримання доходу в сумі 456 567,13 грн за кредитними договорами від 16.02.2007 року №389/3/07-Пі та від 17.04.2007 року №389/19/07-Пі.

Відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Відповідно до п 8. Підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, слід розглядати окремо.

Враховуючи викладене, у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу та оподатковується податком на доходи фізичних осіб.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 Кодексу), тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до п.п. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Отже, отримання фізичною особою доходу, зокрема у вигляді вказаного додаткового блага, обумовлює виникнення в неї обов'язку зі сплати військового збору з такої суми.

Враховуючи, що кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), в даному випадку не мала місце зміна валюти зобов'язання за кредитом з іноземної валюти у гривню, отже при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 12.04.2017 року №, №. відповідач діяв відповідно до згадуваних норм Податкового кодексу України.

Щодо посилання позивача на п. 165.1.59 п. 165.1 ст 165 Податкового кодексу України (в редакції чинній станом на 01.01.2016 року) відповідно до якої до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов'язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Суд зауважує, що кредит для купівлі квартири отримано позивачем за договором від 19.08.2005 року №K2U4GF00261001 укладеним з ПАТ «Приватбанк». Договори укладені з ПАТ «Укрсоцбанк» надано для поточних потреб.

З огляду на викладене, посилання позивача на п. 165.1.59 п. 165.1 ст 165 Податкового кодексу України (в редакції чинній станом на 01.01.2016 року) є безпідставним.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої підлягають відшкодуванню або оплаті витрати позивача - не суб'єкта владних повноважень лише при задоволенні адміністративного позову.

З огляду на викладене, відшкодуванню судові витрати не підлягають, оскільки судом позовні вимоги не задовольняються.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (02098, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДР 39439980) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.04.2017 року №, №.

Підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда