Справа № 814/1359/17
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1359/17

Суддя-доповідач П'ятого апеляційного адміністративного суду Шевчук О.А., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.11.2017 р. по справі № 814/1359/17

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Стивідорна інвестиційна компанія"

відповідач Одеське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби , Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.11.2017 р. позов задоволено.

На зазначену постанову суду Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби подали апеляційну скаргу, в якій, крім іншого, просять поновити строк на апеляційне провадження, відстрочити відповідачу сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Зазначені клопотання обгрунтовано тим, що оскільки можливість Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби сплатити судовий збір у встановленому Законом України "Про судовий збір" розмірі, виникає лише з моменту отримання фінансування відповідних видатків, керуючись ч.3 ст. 295 КАС України, просять визнати причини пропуску процесуального строку на звернення до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою поважними, поновити пропущений строк на оскарження судового рішення суду першої інстанції та відстрочити сплату судового збору.

Подана апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: по справі не сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Як вбачається з адміністративного позову, він носить майновий характер.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 Закону України "Про судовий збір" (в редакції до 15.12.2017 р., оскільки адміністративний позов було подано до суду 10.07.2017 р. ) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою ставка судового збору становить 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ст. 4 ч. 2 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, яка діє з 15.12.2017 року, оскільки апеляційну скаргу було подано до суду першої інстанції 19.11.2018 р.) за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову суду складає 4529,28 грн.

Що стосується клопотання про вістрочення сплати судового збору, суд не приймає до уваги зазначене клопотання апелянта, оскільки відстрочення сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду відповідно до ч.1 ст.133 КАС України (в редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) та ч.1,2 ст.8 ЗУ "Про судовий збір", апелянт є державним органом, а тому, посилання на майновий стан в даному випадку є недоречним та не являється достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, судовий збір за подачу апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду повинно бути перераховано або внесено на рахунок №1007, одержувач УК в м. Одесі / Приморський р-н./ 22030101 ,банк: Казначейство України, код банку:899998 Код ЄДРПОУ суду 34380461, в сумі 4529,28 грн., в зв`язку з чим апеляційна скарга, відповідно до вимог ч.1 ст.169 КАС України залишається без руху, з наданням строку для усунення зазначених недоліків.

Стосовно клопотання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження суд зазначає.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України (в редакції до 15.12.2017 р.) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 295 КАС України (в редакції, яка діє з 15.12.2018 р.) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України (в редакції, яка діє з 15.12.2017 року) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутись до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч. 2 ст. 186 КАС України (в редакції до 15.12.2017 р.) апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Миколаївського окружного адміністративного суду була ухвалена в порядку письмового провадження 15 листопада 2017 року.

Згідно повідомлення про вручення копію постанови суду першої інстанції апелянт отримав 29.11.2017 р. (т.2 а.с. 97).

Таким чином, у відповідності до ст. 103 КАС України (в редакції до 15.12.2017 р.), перебіг строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови суду першої інстанції розпочинається 30.11.2017 року та закінчується 11.12.2017 року (з урахуванням вихідних днів). Тобто останнім днем подачі апеляційної скарги до канцелярії суду або до поштового відділення є 11.12.2017 р.

08 грудня 2017 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби через суд першої інстанції подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2017 року в задоволенні клопотання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про звільнення від сплати судового збору було відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2018 року клопотання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги було задоволено. Продовжено строк виконання ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2017 року про залишення без руху апеляційної скарги шляхом надання апелянту п`ятиденного строку з моменту отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків поданої апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року у зв`язку з неусуненням недоліків, було повернуто апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби заявнику.

25 червня 2018 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби через суд першої інстанції повторно подано апеляційну скаргу, в якій, крім іншого, просили поновити строк на апеляційне провадження, відстрочити відповідачу сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2018 року у задоволенні клопотання Офісу великих платників Державної фіскальної служби було відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року у задоволенні клопотання Офісу великих платників Державної фіскальної служби було відмовлено, апеляційну скаргу Офісу великих платників Державної фіскальної служби було повернуто апелянту.

19 листопада 2018 року Офісом великих платників Державної фіскальної служби втретє подано через суд першої інстанції апеляційну скаргу на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.11.2017 року, в якій, крім іншого, просять поновити строк на апеляційне провадження. Зазначене клопотання обгрунтовано тим, що оскільки можливість Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби сплатити судовий збір у встановленому Законом України "Про судовий збір" розмірі, виникла лише з моменту отримання фінансування відповідних видатків, керуючись ч.3 ст. 295 КАС України, просять визнати причини пропуску процесуального строку на звернення до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою поважними та поновити пропущений строк на оскарження судового рішення суду першої інстанції.

До апеляційної скарги втретє не надано документу про сплату судового збору.

Суд вважає причини пропуску строку, зазначені апелянтом, не достатніми та не поважними підставами для поновлення пропущеного строку.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України".

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

При цьому судова колегія зазначає, що в ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Цє пов'язано з тим, що держава має дотримуватися принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов'язків, встановлених нею ж.

Зокрема, на це ЄСПЛ звертав увагу у п. 74 рішення «Лелас проти Хорватії»: «Держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків, 'іншими"словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

Також, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і податкові органи зокрема, зобов'язанні діяти вчасно та в належний спосіб в тому числі при оскарженні судових рішень у судовому порядку. Будь-які зволікання зі сплатою судового збору у строк, встановлений законодавцем для оскарження судового рішення, та звернення з клопотанням про поновлення строку на оскарження через несплату судового збору вже саме по собі є порушенням принципу "належного урядування" про-який говорить ЄСПЛ.

Держава (в даному випадку - в особі податкових органів) не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень через невчасну сплату судового збору податковим органом та будь-які проблеми, що виникають під час внутрішньої процедури узгодження його сплати. Як зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, такі помилки, допущені органами державної влади, не повинні виправлятися за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (в даному випадку - позивача, у зв'язку з порушенням принципу остаточності судового рішення, винесеного на його користь).

У зв`язку із вищевикладеним, подана апеляційна скарга не відповідає вимогам ст.296,298 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на зазначене, та керуючись вимогами норм Кодексу адміністративного судочинства, суддя приходить до висновку про необхідність залишити подану апеляційну скаргу без руху, для надання апелянтом інших поважних підстав, які унеможливили апелянту звернутись до суду вчасно, для поновлення строку на апеляційне оскарження; надання документу про сплату судового збору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються правила ст. 169 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 169, 296, 298, 299 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без руху.

Надати апелянту десять днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків поданої апеляційної скарги.

Роз'яснити Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби , що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала у касаційному порядку не підлягає оскарженю.

Суддя-доповідач: Шевчук О.А.