Справа № 520/9578/18
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

27.11.2018 р. справа №520/9578/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденка А.В.,

за участі:

секретаря - Стрєлка О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

ОСОБА_1
до Департамент захисту економіки Національної поліції України
простягнення 51.600,00грн. витрат за відрядження для стажування, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про стягнення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України 51 600,00 грн. витрат, понесених у відрядженні з метою стажування.

Підставами позову є доводи про те, що з 27.08.2017 р. по 27.12.2017 р. поліцейський знаходився у відрядженні з метою стажування в УЗЕ у Луганській області ДЗЕ НП України поза місцем дислокації постійного місця служби - УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України, і вимушено поніс витрати з проживання у розмірі 44 280,00 грн. та добові у розмірі 7 320,00 грн. Ці кошти ДЗЕ НП України поліцейському не виплачені і досі. Посилаючись на наведені міркування позивач просив задовольнити заявлені вимоги.

Відповідач, Департамент захисту економіки Національної поліції України, з поданим позовом не погодився.

Підставами для заперечень проти позову є доводи про те, що вимога заявлена поза межами строку на звернення до суду, понесені під час стажування витрати не підлягають компенсації (бо стажування не є службовим відрядженням), рівень соціального забезпечення поліцейського під час стажування було підвищено за рахунок неодноразової виплати премій у збільшеному розмірі.

За матеріалами справи судом установлено, що позивач з 30.03.2017 р. проходив публічну службу на посаді оперативного уповноваженого Відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки УЗЕ в Харківській області НП України у спеціальному званні підполковника поліції.

На виконання наказу ДЗЕ НП України від 22.08.2017 р. №882 позивача було відряджено для проходження стажування до УЗЕ в Луганській області НП України з 28.08.2017 р. по 27.12.2017 р.

Після завершення стажування позивач склав ОСОБА_2 про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, до якого включив 44 280,00 грн. витрат на проживання та 7 320,00 грн. добових за 122 доби.

Листом відповідача, ДЗЕ НП України, від 25.01.2018 р. №968/39/03-2018 даний звіт було повернуто без виконання.

Відповідно до наказу ДЗЕ НП України від 26.01.2018 р. №13о/с позивач з 09.02.2018 р. переведений для подальшого проходження служби до ГУ НП в Харківській області.

Згідно із службовим посвідченням серії ХКП №010487 від 16.02.2018 р. позивач наразі обіймає посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП.

01.11.2018 р. позивач заявив вимогу до суду про стягнення з органу колишнього місце проходження служби коштів у якості компенсації понесених під час стажування видатків.

Перевіряючи відповідність закону оскарженої відмови владного субєкта по виплаті коштів за ОСОБА_2 про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, суд зазначає, що правовідносини з оплати праці поліцейського (у формі грошового забезпечення) унормовані, насамперед, приписами ст. 94 закону України «Про національну поліцію», а в субсидіарному порядку можуть регламентуватись приписами Закону України «Про оплату праці» та Кодексу законів про працю України у тій частині, котра не суперечить самій суті та змісту правовідносин з проходження служби в поліції.

Порядок відшкодування (компенсації) видатків поліцейського під час службового відрядження урегульований приписами Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.08.2017 р. №672, зареєстровано у Міністерстві юстиції України 22.08.2017 р. за №1042/30910; далі за текстом Інструкція №672) та приписами постанови КМУ від 02.11.2011 р. №98 (далі за текстом постанова КМУ №98).

Так, згідно з п. 9 розділу ІІІ Інструкції №672 витрати на службове відрядження відшкодовуються відповідно до постанови КМУ №98 та Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 р. №59, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 31.03.1998 р. за №218/2658 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17.03.2011 р. №362) (із змінами).

За правилом п. 18 розділу ІІІ Інструкції №672 якщо до бухгалтерської служби звіт про використання коштів подано заповненим неповністю, з помилками та/або без підтвердних документів, його разом зі всіма документами повертають поліцейському без виконання. Поліцейський у строк до трьох робочих днів з часу повернення звіту про використання коштів повинен подати до бухгалтерської служби виправлений звіт про використання коштів та підтвердні документи.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах складений позивачем ОСОБА_2 про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт на 51 600,00 грн. (44 280,00 грн. - витрат на проживання та 7 320,00 грн. добових) оформлений неналежно, бо не містить дати складання.

З огляду на указану обставину, повернення владним субєктом, ДЗЕ НП України, означеного звіту без виконання є правомірним безвідносно до обраних Департаментом мотивів.

Окрім того, розвязуючи спір, суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 7 постанови КМУ №98 установлено, що державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються витрати на оплату вартості проживання у готелях (мотелях), інших житлових приміщеннях.

Приєднані до справи копії рахунку №519/17 від 12.12.2017 р. та квитанції до прибуткового касового ордера №519/17 від 12.12.2017 р. наведеним вимогам постанови не відповідають, позаяк не містять жодних відомостей про місце проживання фізичної особи громадянина.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Проведеним судовим розглядом не виявлено факту порушеного права або ущемленого інтересу позивача у спірних правовідносинах, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмові у задоволенні заявлених вимог.

Підстав для залишення позову без розгляду суд не знаходить, адже за відсутності чіткого нормативного регулювання не виключає можливості поширення на спірні правовідносини дії ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено у повному обсязі у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України 29 листопада 2018 року.

Суддя Сліденко А.В.