Справа № 0440/5859/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2018 року Справа № 0440/5859/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії Василівни
за участі секретаря судового засіданняТрошиної А.С.
представника позивача представників відповідача Забари А.В. Потапова О.О., Юрко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Вента. ЛТД» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, яка виражається у неподанні до органу казначейства висновку про повернення ТОВ «Вента. ЛТД» надміру сплачених зобов'язань з ПДВ в розмірі 1 497 369,10 грн.;
- зобов'язати Офіс великих платників податків ДФС підготувати та надати Головному управлінню Державної казначейської служби України висновок про повернення ТОВ «Вента. ЛТД» надміру сплачених зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 1 497 369,10 грн., шляхом перерахування вказаної суми на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.
25 вересня 2018 року представником відповідача до суду подано відзив на адміністративний позов в якому зазначено, що позивачем подано до СДПІ у м.Дніпропетровську МГУМ уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2015 року. Підприємством суму податку у розмірі 1 390 048 грн. перенесено до рядка 27 розділу ІV уточнюючого розрахунку. При цьому, не включено до рядка 20.2 розділу ІІІ уточнюючого розрахунку суму залишку від'ємного значення у розмірі 1 390 048,00 грн., зазначену у рядку 27 розділу ІV уточнюючого розрахунку. В лютому 2018 року позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2015 року. Уточнення призвело зменшення суми податку визначено до сплати в бюджет на 1 390 048 грн. Тобто підприємством фактично у лютому 2018 року проведено збільшення обсягу податкового кредиту за березень 2015 року по податкових накладних за грудень 2014 року. Крім того, у 2017 році проведено документальну планову виїзну перевірку позивача за період з 01.01.2014 р. по 31.03.2017 року, акт перевірки від 18.10.2017 р. №130/28-10-46-17/21947206, в ході якої не встановлено заниження обсягу податкового кредиту за березень 2015 року у сумі 1 390 048 грн. та не визначено суми податку, не включені до складу податкового кредиту відповідних звітних (податкових) періодів. Таким чином, висновки перевіряючих є правомірними.
02 жовтня 2018 року представником відповідача до суду подано додаткові пояснення, в яких зазначено, що в ході проведення документальної позапланової невиїзної перевірки було встановлено порушення п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість за березень 2015 року у сумі 1 390 048,00 грн. Вказані висновки, викладені в акті перевірки від 18.04.2018 року № 40/28-10-46-14-21947206, відповідають вимогам чинного законодавства, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та таким, що прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі є вірним розрахунок штрафної санкції.
02 жовтня 2018 року до суду представником позивача подана відповідь на відзив відповідача в якій, зокрема, зазначено, що позивачем було подано уточнюючий розрахунок в межах 1095 днів, а тому строки подачі уточнюючого розрахунку позивачем не було порушено. Суми податкового кредиту по податковим накладним, складеним і зареєстрованим в грудні 2014 року позивачем було включено до податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року в березні 2015 року, тобто протягом трьох місяців з моменту складення податкових накладних, а тому відсутнє порушення положень п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.
Ухвалою суду від 11 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні відмовити, посилаючись на обставини, викладені у письмовому відзиві на позов та зазначили про правомірність рішення та дій відповідача.
Заслухавши пояснення представників сторін, експерта, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10 березня 2015 року ТОВ «Вента. ЛТД» подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань до податкової декларації за грудень 2014 року, в результаті чого збільшено суму податкового кредиту на 1 390 048,00 грн. Разом з уточнюючим розрахунком подано розрахунок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).
Сума податкового кредиту в розмірі 1 390 048,00 грн. сформована на підставі податкових накладних, які були складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) в грудні 2014 року.
20 квітня 2015 року ТОВ «Вента. ЛТД» подано податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року.
20 травня 2015 року ТОВ «Вента. ЛТД» подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість до декларації з ПДВ за березень 2015 року, в якому в графі 27 відображено суму залишку від'ємного значення попередніх звітних періодів, на яку у поточному звітному періоді збільшено суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки корегування до податкових накладних на суму 1 390 048,00 грн.
При цьому, сума в розмірі 1 390 048 грн. не була перенесена рядок 20.2 уточнюючого розрахунку.
Також, 20 травня 2015 року ТОВ «Вента. ЛТД» подано Додаток 2 "Розрахунок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року", в якому зазначено про збільшення розміру суму податку, на яку позивач матиме право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з одночасним збільшенням податкового кредиту на суму залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів у розмірі 1 390 048,00 грн.
В таблиці вказаного Додатку №2 "Облік сум залишків від'ємного значення попередніх періодів до 01.05.2015р." суму в розмірі 1 390 048,00 грн. заявлено в 7 та 11 графі таблиці.
У зв'язку з не перенесенням суми в розмірі 1 390 048,00 грн. до рядка 20.2 уточнюючого розрахунку, товариство сплатило до бюджету суму податку на додану вартість в більшому розмірі.
За відповідним роз'ясненням щодо права позивача заявити суму податкового кредиту, сформованого в попередніх податкових періодах в розмірі 1 390 048,00 грн., яка помилково не була перенесена до рядка 20.2 уточнюючого розрахунку, поданого 20.05.2015 року позивач звернувся до Державної фіскальної служби України із запитом про надання податкової консультації.
Податковою консультацією від 14.08.2017 року №1594/6/99-99-15-03-02-15/ІПК ДФС надано роз'яснення.
Після отримання індивідуальної податкової консультації, ТОВ «Вента. ЛТД» в лютому 2018 року подано уточнюючий розрахунок, в якому суму податкового кредиту в розмірі 1 390 048,00 грн., яка підлягала відображенню в графі 20.2. уточнюючого розрахунку за травень 2015 року, було відображено в графі 16 «Від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду», в результаті чого виникла переплата податку на додану вартість в розмірі 1 390 048,00 грн.
До моменту подачі уточнюючого розрахунку в лютому на особовому рахунку платника податків існувала переплата з ПДВ в розмірі 107 321,10 грн. Тобто переплата з ПДВ становить 1 497 369,10 грн. (1 390 048,00 грн.+ 107 321,10 грн.).
15 лютого 2018 року з метою повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість ТОВ «Вента. ЛТД» подано заяву №223 щодо повернення надміру сплачених грошових зобов'язань» в розмірі 1 497 369,10 грн., в якій останнє просило здійснити повернення надміру сплачених грошових коштів - в розмірі 1 497 369,10 грн. шляхом повернення вказаної суми на розрахунковий рахунок в установі банку.
Листом від 02 березня 2018р. №9686/10/28-10-46-02-25 Офісом великих платників податку ДФС України повідомлено, що суми переплати ПДВ підлягають поверненню виключно на рахунок платника податку в системі електронного адміністрування ПДВ (далі - СЕА ПДВ), у зв'язку з чим заяву від 15.02.2018 року №223 залишено без виконання.
Листом від 22 лютого 2018 року №8318/10/28-10-46-14-10 відповідач просив позивача надати інформацію (пояснення) з приводу подач уточнюючого розрахунку в лютому 2018 року до звітності за березень 2015 року, який було подано після проведення планової перевірки позивача.
Листом №361 від 21.03.2018 року позивач надав пояснення, що діяв у відповідності до індивідуальної податкової консультації.
У подальшому, у зв'язку з відсутністю повернення суми переплати ПДВ, ТОВ «Вента. ЛТД» звернулось до відповідача з проханням повідомити чи був наданий органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про перерахування надміру сплачених грошових коштів з ПДВ на рахунок ТОВ «ВЕНТА. ЛТД» в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Також, даним листом податковий орган повідомив про залишення без виконання заяви про повернення надміру сплачених сум ПДВ.
Судом встановлено, що у період з 30.03.2018 року по 11.04.2018 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Вента. ЛТД» з питання правильності нарахування податку на додану вартість у декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року у зв'язку з поданням у лютому 2018 року уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за березень 2015 року.
За результатами перевірки складено акт від 11.04.2018 року № 40/28-10-46-14-21947206.
Перевіркою встановлені порушення п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту за березень 2015 року у сумі 1 390 048,00 грн.
На підставі ст. 86 Податкового кодексу України позивачем подані заперечення до акту перевірки 11.04.2018 року № 40/28-10-46-14-21947206.
На підставі вказаного акта від 11.04.2018 року контролюючим органом прийнято:
Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням ТОВ «Вента. ЛТД» в порядку адміністративного оскарження звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою з вимогою переглянути та скасувати прийняте податкове повідомлення-рішення від 05 травня 2018 року.
Рішенням від 26.07.2018 року №24701/6/99-91-11-01-02-25 ДФС України скаргу ТОВ «Вента. ЛТД» залишено без задоволення, а податкове повідомлення рішення від 05 травня 2018 року № без змін.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, а також вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання до органу казначейства висновку про повернення надміру сплачених зобов'язань з ПДВ, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Так, згідно п.33 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України за вибором платника податку, який він відображає у заяві, що подається у складі податкової декларації, непогашені залишки сум податку на додану вартість, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року, задекларовані до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, від'ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 цього Кодексу, та залишок від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року:

а) або без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, збільшують розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення.

Суми такого від'ємного значення та/або бюджетного відшкодування можуть бути перевірені контролюючим органом у загальновстановленому порядку;

б) або підлягають поверненню платнику у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу у редакції, що діяла станом на 31 грудня 2014 року.

У відповідності до пп."а", п.33 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 року №966 (чинного на момент подання Уточнюючих розрахунків від 10.03.2015 року та 20.05.2015 року), сума податкового кредиту в розмірі 1 309 048,00грн. повинна була відображена в графі 20.2 уточнюючого розрахунку, що зменшило суму податку, яка б підлягала перерахуванню до державного бюджету.

Відповідно до п.50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

З метою виправлення помилки 09 лютого 2018 року позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість до податкової звітності за березень 2015 року, яким уточнено показник від'ємного значення, що включається до податкового кредиту поточного податкового періоду, шляхом його збільшення на 1 390 048,00 грн.

З огляду на те, що сума податку в розмірі 9 493 988 грн. за березень 2015 року сплачено, в позивача виникла переплата податку в розмірі 1 390 048,00 грн., яку було відображено на особовому рахунку платника податку в інтегрований картці платника податку.

Також, судом встановлено, що поданню уточнюючого розрахунку в лютому 2018 року до декларації за березень 2015 року, передувало звернення позивача до ДФС про надання індивідуальної податкової консультації (далі - ІПК).

У зв'язку зі зміною форми податкової декларації, в запиті про надання ІПК, позивач просив надати податкову консультацію з питань застосування норм, положень ПК України, щодо відображення сум податкового кредиту попередніх податкових періодів, а саме:

- в якому рядку податкової декларації з ПДВ, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №28.01.2016 року № 21 товариство повинно відобразити суму від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, задекларованих товариством за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року в розмірі 1 390 048,00 грн. для зменшення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету за поточний податковий період;

- чи має право товариство заявити суму від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, задекларованих товариством за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року в розмірі 1 390 048,00 грн. до бюджетного відшкодування;

Разом із запитом на надання податкової консультації, позивачем було надано ДФС декларації та всі уточнюючі розрахунки, в яких було відображено суму податкового кредиту в розмірі 1 390 048,00 грн.

Податковою консультацією від 14.08.2018 року №1594/6/99-99-15-03-02-15/ІПК, ДФС надало роз'яснення: «…таке збільшення податкового кредиту підлягало відображенню у рядку 20.2. розділу ІІІ податкової декларації з ПДВ, форма якої була чинна на дату такого збільшення (затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 р. №966 зі змінами та доповненнями).

Згідно з п. 50.1. ст. 50 ПК у разі, якщо в майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою, чинного на час подання уточнюючого розрахунку…

…Враховуючи, що чинна форма податкової звітності з ПДВ містить номери та назви рядків, відмінні від форми звітності, що була чинна у податковий період, який підлягає уточненню, відповідні уточнені показники потрібно вписувати до найбільш відповідних за змістом рядків чинної форми уточнюючого розрахунку».

На підставі ІПК, позивачем в лютому 2018 року подано уточнюючий розрахунок, в якому суму податкового кредиту в розмірі 1 390 048,00 грн., яка підлягала відображенню в графі 20.2. Уточнюючого розрахунку за травень 2015 року, відображено в графі 16 «від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду», в результаті чого виникла переплата податку на додану вартість в розмірі 1 390 048,00 грн.

До моменту подачі уточнюючого розрахунку в лютому на особовому рахунку платника податків існувала переплата з ПДВ в розмірі 107 321,1 грн.

Таким чином, переплата з ПДВ становить 1 497 369,10 грн. (1 390 048 + 107 321,10 грн.).

Відповідно до пп. 17.1.10 п.17.1 ст.17 Податкового кодексу України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Процедура повернення надміру сплачених сум грошових зобов'язань регулюється ст.43 Податкового кодексу України.

Помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу (п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України).

У відповідності до п. 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України, обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Згідно п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України, платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

У разі повернення надміру сплачених податкових зобов'язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов'язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку (п.43.4-1 ст. 43 Податкового кодексу України).

Пунктом 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України, визначено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків, згідно приписів п. 43.6 ст. 43 ПК України, здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Згідно п.43.2 ст. 43 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

З аналізу вищенаведених положень податкового органу слід дійти висновку, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відтак, умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається у подачі до відповідного контролюючого органу заяви про таке повернення. При цьому, така заява подається протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Як вже зазначалось вище, для повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість позивачем було подано заяву №223 від 15 лютого 2018 року щодо повернення надміру сплачених грошових зобов'язань» в розмірі 1 497 369,10 грн., в якому позивач просив здійснити повернення надміру сплачених грошових коштів - в розмірі 1 497 369,10 грн., шляхом повернення вказаної суми на розрахунковий рахунок в установі банку.

Листом від 02 березня 2018р. №9686/10/28-10-46-02-25 Офісом великих платників податку ДФС України повідомлено, що суми переплати ПДВ підлягають поверненню виключно на рахунок платника податку в системі електронного адміністрування ПДВ (далі - СЕА ПДВ), у зв'язку з чим заяву від 15.02.2018 року №223 залишено без виконання.

05 березня 2018 року ТОВ «Вента. ЛТД» подано заяву №295, в якій товариство просило здійснити повернення надміру сплачених грошових коштів в розмірі 1 497 369,10 грн. шляхом перерахування вказаної суми на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість №4800, банк одержувача Казначейство України МФО 899998, одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕНТА. ЛТД», код за .

Листом від 22 лютого 2018 року №8318/10/28-10-46-14-10 відповідач просив позивача надати інформацію (пояснення) з приводу подач уточнюючого розрахунку в лютому 2018 року до звітності за березень 2015 року, який було подано після проведення планової перевірки позивача.

Листом №361 від 21.03.2018 року позивач надав пояснення, що діяв у відповідності до індивідуальної податкової консультації.

У подальшому, у зв'язку з відсутністю повернення суми переплати ПДВ, ТОВ «Вента. ЛТД» звернулось до відповідача з проханням повідомити чи був наданий органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про перерахування надміру сплачених грошових коштів з ПДВ на рахунок ТОВ «ВЕНТА. ЛТД» в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Листом від 29 березня 2018 року №14162/10/28-10-46-02-25 відповідач повідомив, що ним буде розпочата перевірка з питань правильності нарахування податку на додану вартість у декларації з ПДВ за березень 2015 року у зв'язку з поданням у лютому 2018 року уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ за березень 2015 року.

При цьому, норми Податкового кодексу України не містять такої підстави для відмови в поверненні надміру сплаченого податку з наміром проведення перевірки.

Так, відповідачем було проведено документальну невиїзну позапланову перевірку

За результатами перевірки складено акт від 11.04.2018 року № 40/28-10-46-14-21947206 та перевіркою встановлені порушення п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту за березень 2015 року у сумі 1 390 048,00 грн. на підставі вказаного акта від 11.04.2018 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 05 травня 2018 року № про збільшення ТОВ «Вента. ЛТД» суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 1 390 048 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 695 024,00 грн.

В акті перевірки зазначено, що від'ємне значення у розмірі 1 390 048,00 грн. виникло за рахунок збільшення обсягу податкового кредиту за грудень 2014 року шляхом подання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених посилок за грудень 2014 року. Тобто підприємство фактично у лютому 2018 року проведено збільшення обсягу податкового кредиту за березень 2015 року по податковим накладним за грудень 2014 року. Таким чином, товариством на порушення п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України включено до складу податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за березень 2015 рок з урахуванням уточнюючих розрахунків суму податку у розмірі 1 390 048 грн., що призвело до завищення суми податкового кредиту за березень 2015 року у сумі 1 390 048 грн.

При цьому, в акті перевірки відповідачем також зазначено, що товариством засобами телекомунікаційного зв'язку 10.03.2015 року подано до СДПІ у м.Дніпро МГУМ уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2014 року, в якому проведено збільшення обсягу податкового кредиту на 1 39 048 грн. Уточнення призвели до збільшення залишку від'ємного значення та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд.19 декларації) та суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд.24 декларації) на 1 390 048 грн.

Таким чином, позивач фактично включив до складу податкового кредиту суму в розмірі 1 390 048,00 грн. через три місяці з моменту складення та реєстрації податкових накладних та заявив про включення вказаної суми до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно абз.4 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

З огляду на те, що позивачем фактично було включено до складу податкового кредиту суму 1 309 048,00 грн. в березні 2015 року шляхом подачі уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість до податкової декларації за грудень 2014 року, суд погоджується з позицією позивача, що висновок про порушення п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України є помилковим.

При цьому, позивач в подальшому при подачі уточнюючого розрахунку за лютий 2018 року до податкової декларації за березень 2015 року діяв в межах індивідуальної податкової консультації.

Відповідно до п.53.1 ст. 53 Податкового кодексу України не може бути притягнуто до відповідальності, включаючи фінансової (штрафні санкції та/або пеня), платника податків (податкового агента та/або його посадову особу), який діяв відповідно до індивідуальної податкової консультації, наданої йому у письмовій формі, а також узагальнюючої податкової консультації, за діяння, що містить ознаки податкового правопорушення, зокрема на підставі того, що у подальшому така податкова консультація була змінена або скасована.

Також, в ході судового розгляду справи судом досліджено висновок експертного економічного дослідження від 27.06.2018 року, складений судовим експертом Саніною Т.О. на замовлення ТОВ «Вента. ЛТД».

Згідно вказаного висновку, на експертне дослідження поставлене наступне питання: чи підтверджується документально та чи відповідає податковому законодавству нарахування за актом перевірки Офісу великих платників податків ДФС № 40/28-10-46-21947206 від 11.04.2018 року «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Вента. ЛТД» () з питань правильності нарахування податку на додану вартість у декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року у зв'язку з поданням у лютому 2018 року уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за березень 2015 року» суми податку на додану вартість за березень 2015 року 1 390 048,00 грн.?

Експертним дослідженням встановлено, що ТОВ «Вента.ЛТД» виправила помилку шляхом подання до ДПІ уточнюючого розрахунку до податкової декларації за березень 2015 року у лютому 2018 року, (оскільки уточнюючим розрахунком 20.05.2015 року було збільшено суму залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів у рядку 27 р. розділу ІV декларації за березень 2015 року, на яку у поточному звітному (податковому) періоді збільшено суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену п. 200.1 ст. 200 розділу V Кодексу, до закінчення терміну 1095 днів - 09.02.2018 року на підставі наданого податкового роз'яснення Державної фіскальної служби України.

Так, згідно висновку, донарахування за актом перевірки Офісу великих платників податків ДФС № 40/28-10-46-21947206 від 11.04.2018 року «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Вента. ЛТД» () з питань правильності нарахування податку на додану вартість у декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року у зв'язку з поданням у лютому 2018 року уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за березень 2015 року» суми податку на додану вартість за березень 2015 року 1 390 048,00 грн. документально та нормативно не підтверджується.

Допитана у судовому засіданні 25.10.2018 року експерт Саніна Т.О., яка попереджена про кримінальну відповідальність, підтвердила висновки, викладені в експертному дослідженні.

Слід дійти висновку, що подаючи уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ, яким було зменшено суму податку, що підлягає сплаті до державного бюджету позивач не порушив строк визначений ст. ст. 50, 102, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

Слід зазначити, що суму податку на додану вартість в розмірі 9 493 988,00 грн., яка була задекларована до сплати в податковій декларації за березень 2015 року, яка включає в себе суму 1 390 048,00 грн. та не враховувала уточнюючого розрахунку, поданого в лютому 2018 року, було вже сплачено та перераховано до державного бюджету в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями та не повернута позивачу.

Також, в примітці до розрахунку податкового повідомлення - рішення, що є предметом оскарження зазначено "повторне визначення контролюючим органом податкових зобов'язань з урахуванням акту перевірки, податкове повідомлення-рішення №", при цьому на момент винесення податкового повідомлення-рішення № від 05.05.2018 року, податкове повідомлення-рішення № було неузгодженим в силу абз. 4 п. 56.18 ст. 56 та п. 54.5 ст. 54 Податкового кодексу України.

З огляду на вказане, суд доходить висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 05.05.2018 року прийнято відповідачем не обґрунтовано, а відповідно підлягає скасуванню.

Крім того, під час розгляду справи судом встановлено, що ТОВ «Вента. ЛТД» зверталась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності останньої щодо не збільшення значення реєстраційної суми, на яку платник податку буде мати право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН на суму 1 390 048,00 грн. та зобов'язання збільшити значення реєстраційної суми в системі електронного адміністрування ПДВ, на яку ТОВ «Вента. ЛТД» буде мати право зареєструвати податкові накладні / рахунки коригування по податкових накладних на суму 1 390 048,00 грн.

Так, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 року у справі № 804/ 1163/18 даний позов задоволено, визнано протиправною бездіяльності Державної фіскальної служби України щодо не збільшення значення реєстраційної суми, на яку платник податку буде мати право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН на суму 1 390 048,00 грн. та зобов'язано Державну фіскальну службу України збільшити значення реєстраційної суми в системі електронного адміністрування ПДВ, на яку ТОВ «Вента. ЛТД» буде мати право зареєструвати податкові накладні / рахунки коригування по податкових накладних на суму 1 390 048,00 грн. Постанова є такою, що набрала законної сили.

Судом встановлено, що на час розгляду справи по суті відповідач не вчинив жодної дії щодо подання до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у даному випадку відповідач порушив вимоги ст. 43 Податкового кодексу України, якими визначено, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15.12.2015 р. затверджений Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, який регламентує взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

Проте, станом на час розгляду справи контролюючими органами висновок не складений, відповідному органу казначейства не направлений та кошти, відповідно, не повернуті позивачу з бюджету, що, на переконання суду, свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3)пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4)пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов'язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов'язків. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До матеріалі справи на підтвердження судових витрат надано копії наступних документів: Акт №198 здачі-приймання висновку судово-економічної експертизи від 27.06.2018 року, платіжне доручення №77617 від 01 червня 2018 року на суму 10 395,00 грн. та платіжне доручення №78510 від 02 липня 2018 року на суму 10 395,00 грн.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду, що документально підтверджується платіжними дорученнями № 77291 від 18.05.2018 року на суму 31 276,08 грн. та № 80238 від 21.08.2018 року на суму 3 524,00 грн.

Отже, сплачені судові витрати в сумі 52 066,08 грн. підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 137, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" (49005, м. Дніпро, Селянський узвіз, 3а, ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.05.2018 року.

Визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, яка виражається у неподанні до органу казначейства висновку про повернення ТОВ "Вента. ЛТД" надміру сплачених зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 1 497 369,10 грн. (один мільйон чотириста дев'яносто сім тисяч триста шістдесят дев'ять грн. 10 коп.).

Зобов'язати Офіс великих платників Державної фіскальної служби України підготувати та надати Головному управлінню Державної казначейської служби України висновок про повернення ТОВ "Вента. ЛТД" надміру сплачених зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 1 497 369,10 грн. (один мільйон чотириста дев'яносто сім тисяч триста шістдесят дев'ять грн.10 коп.) шляхом перерахування вказаної суми на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість ТОВ "Вента. ЛТД".

Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" (49005, м. Дніпро, Селянський узвіз, 3а, ) судові витрати у розмірі 52 066, 08 грн. (п'ятдесят дві тисячі шістдесят шість грн. 08 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 16 листопада 2018 року.

Суддя Н.В. Боженко