Справа № 456/2877/18
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №456/2877/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Стрийської міської ради Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповідей на звернення громадян від 15.11.2017 року та 10.01.2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на запит на отримання публічної інформації від 13.03.2018 року.

Посилається на те, що 15.11.2017 року позивач звернулася до відповідача із зверненням, а 10.01.2018 року - повторним зверненням, в порядку Закону України «Про звернення громадян», однак відповіді на такі не отримала. 13.03.2018 року позивач звернулася до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», з метою отримання копії розпорядчого документу Стрийської міської ради. Втім, запитувану у запиті інформацію та відповіді на вищезгадані звернення станом на день звернення з даним позовом до суду (19.07.2018 року) позивач так і не отримала. Вважаючи свої права, свободи та інтереси порушеними, позивач звернулася до суду за з метою їх захисту. Просить позов задовольнити повністю.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що 15.12.2017 року листом №Б-590/3.22 позивачу надано відповідь на її звернення від 15.11.2017 року, 07.02.2018 року листом №Б-8/3.22 - відповідь на звернення від 10.01.2018 року, а 19.03.2018 року листом №Б-15/3.22 - відповідь на запит від 13.03.2018 року. Звернув увагу, що особи, які з якихось невідомих причин не отримали листи-відповіді на свої звернення, можуть безперешкодно ознайомитись з такими відповідями в приміщенні Стрийської міської ради та повторно одержати їх копії. Крім того, у зв'язку із зверненням позивача до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, їй повторно направлено копію листа міськвиконкому №Б-15/3.22 від 19.03.2018 року. З цих підстав, вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, відтак у задоволенні позову слід відмовити повністю.

05.11.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, однак, згідно ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив, про що було повідомлено сторонам в ухвалі від 08.10.2018 року про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі.

Ухвалою судді від 08.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 06.11.2018 року, на підставі п.1 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 06.11.2018 року витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію журналу реєстрації вихідної кореспонденції Стрийської міської ради або витягу з нього за період грудень 2017 року-березень 2018 року; розгляд справи відкладено на 27.11.2018 року.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

15.11.2017 року позивач звернулася до відповідача з письмовим зверненням в порядку Закону України «Про звернення громадян», однак відповіді на таке отримано не було.

10.01.2018 року позивач звернулася до відповідача з повторним зверненням, в якому на підставі ст.20 Закону України «Про звернення громадян» вимагала скоротити термін розгляду звернення від 15.11.2017 року до п'яти днів.

05.02.2018 року позивач подала скаргу до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про усунення порушень права на звернення.

У відповідь на скаргу представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини скерував відповідний запит до Стрийської міської ради (лист вих №8.2.1/7-Б310171.18-1/13-02 від 07.03.2018 року) та повідомив, що після отримання відповіді прийматиметься рішення щодо подальших заходів реагування Уповноваженим з прав людини.

13.03.2018 року позивач звернулася до Стрийської міської ради із запитом на отримання публічної інформації в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому запитувала копію розпорядчого документу (рішення виконавчого комітету) Стрийської міської ради про затвердження Порядку видачі довідок про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб.

Однак, у зв'язку із тим, що жодної відповіді на звернення та запит на отримання публічної інформації так і не надходило, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права на звернення регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР.

Передбачене у ст.1 Закону України «Про звернення громадян» право громадян України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення кореспондується із встановленими ст.ст.14, 15, 19 цього Закону обов'язками органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про звернення громадян», звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про звернення громадян», звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

У ст.18 вказаного Закону передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Термін розгляду звернень громадян врегульовано ст.20 Закону України «Про звернення громадян», згідно ч.ч.1, 2 якої звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Поряд з тим, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI, відповідно до ст.1 якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

За змістом ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право на доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, серед іншого, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації (п.6 ч.1 ст.14 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Частинами 1 та 2 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні; запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернулася із зверненнями та запитом до відповідача 10.01.2018 року, 05.02.2018 року та 13.03.2018 року відповідно. Сторонами не заперечується факт отримання вказаних звернень та запиту відповідачем. Однак, як ствердила позивач та не спростовано матеріалами справи, станом на дату звернення до суду з даним позовом відповіді на них на адресу позивача не надходили, що і стало підставою для звернення позивача до суду за захистом свої прав.

Відповідач на підтвердження надання відповідей на звернення та запит надав разом із відзивом копії спірних відповідей, втім позивач заперечила факт отримання таких.

З метою об'єктивного з'ясування всіх обставин у справі, суд ухвалою від 06.11.2018 року витребовував у відповідача належним чином засвідчену копію журналу реєстрації вихідної кореспонденції Стрийської міської ради або витягу з нього за період грудень 2017 року-березень 2018 року.

На виконання вимог ухвали суду надано витяг з журналу реєстрації вихідної кореспонденції відповідача за запитуваний період. Даючи оцінку вказаному документу, суд враховує наступне.

По перше, згідно доданої відповідачем до матеріалів справи відповіді на звернення від 10.01.2018 року, така датована 15.12.2017 року №Б-590/3.22, а у журналі реєстрації вихідної кореспонденції зареєстрована за 18.12.2017 року.

По друге, номер листа Стрийської міської ради, який у свою чергу був отриманий позивачем у процесі переписки з відповідачем, датований 29.02.2018 року №Б-48 (а.с.72), в той час як номер листа, про який пише відповідач у своєму відзиві і який датований 19.03.2018 року має номер Б-15. Тому, порушення порядковості нумерації кореспонденції викликає сумнів щодо правдивості даного документу.

По третє, Регіональним представництвом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з прав людини 25.05.2018 було скеровано відповідний запит (а.с.23) до Стрийської міської ради щодо необхідності в п'ятиденний термін надати запитувану представництвом інформацію та в т.ч. розгляду запиту на отримання публічної інформації. Крім того, як стверджує відповідач, 07.06.2018 року він повторно скерував відповідь на адресу ОСОБА_1 Однак, як слідує зі змісту листа регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 23.06.2018 року (а.с.22), Стрийська міська рада жодним чином не зреагувала. Даний факт також ставить під сумнів правдивість надсилання Стрийською міською радою листа від 07.06.2018 року №3.22/704-1.

Аналіз приписів Законів України «Про звернення громадян» та «Про доступ до публічної інформації» дає підстави для висновку, що право на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а і право на своєчасність її отримання. У частині реалізації права особи на отримання інформації суб'єкт владних повноважень має можливість виправити допущене порушення шляхом надання інформації. Водночас порушення суб'єктом владних повноважень права на своєчасність доступу до публічної інформації у разі уже надання такої інформації є не відновлювальним. Суд не може обмежитись лише констатацією факту такого порушення, позаяк суб'єкт владних повноважень пропуск строку щодо надання інформації виправити не може, оскільки перебіг часу уже відбувся і не залежить від волі будь-яких осіб. Тому порушення строків на вчинення передбачених законом дій суб'єктом владних повноважень не може бути виправлено навіть після вчинення юридично значимих дій на виконання своїх обов'язків.

У Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №10 від 29.09.2016 року визначено, що при вирішенні питання, в який момент часу обов'язок розпорядника інформації щодо надання відповіді на запит вважається виконаним у разі пересилання відповіді на запит поштою, суди повинні за аналогією застосовувати положення ч.9 ст.120 Кодексу адміністративного судочинства України, за яким під таким моментом мається на увазі здача документа на пошту; реєстрація відповіді на запит як вихідного документа у системі діловодства розпорядника інформації не є моментом завершення перебігу згаданого строку. Якщо відповідь на запит здається на пошту разом з іншою кореспонденцією того ж виду та категорії, належним і допустимим доказом відправлення такого запиту є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв'язку про його прийняття (п.66 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270).

З наведеного вище вбачається, що належним доказом виконання відповідачем вимог ч.1 ст.20 Закону України «Про звернення громадян» та ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є журнал реєстрації вихідної кореспонденції та список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв'язку про його прийняття.

Проте в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували факт направлення відповідачем листів від 15.12.2017 року №Б-590/3.22, від 07.02.2018 року №Б-8/3.22, від 19.03.2018 року №Б-15/3.22 та від 07.06.2018 року №3.22/704-1 на адресу позивача.

Наявна ж в матеріалах справи копія витягу з журналу реєстрації вихідної кореспонденції не може слугувати належним підтвердженням виконання відповідачем вимог Законів України «Про звернення громадян» та «Про доступ до публічної інформації» та не доводить факт одержання позивачем відповідей на звернення та запит.

Інших доказів, з яких можна було б встановити, коли відправлено спірні відповіді та чи відправлялися вони взагалі, відповідачем не надано.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Водночас суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. За правилами п.4 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає повноваження суду при вирішенні справи, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Таким чином, встановивши протиправну бездіяльність відповідача щодо ненадання відповідей на звернення позивача від 15.11.2017 року та від 10.01.2018 року, а також на запит на отримання публічної інформації від 13.03.2018 року, з метою ефективного способу захисту її порушених прав, свобод та інтересів, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача надати відповіді на вищевказані звернення та запит.

Що стосується вимог позивача про компенсацію здійснених нею судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 4, 7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд встановив, що між позивачем та ФО-П ОСОБА_2 укладено договір №01/17-ГР про надання правової допомоги. За цим договором сторони уклали акт про надання юридичної допомоги №09-18-ГР від 13.07.2018 року (а.с.100), згідно якого загальна вартість наданих послуг складає 1050,00 грн.

Втім у матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_2 є адвокатом. А тому, з огляду на положення ч.1 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить висновку, що клопотання позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Окрім того, як видно з меморіального ордеру №@PL121590 від 18.07.2018 року, документально підтвердженими витратами на професійну правничу допомогу є лише 800,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню підлягає 2114,40 грн судового збору, сплаченого позивачем згідно квитанції від 28.09.2018 року №0.0..1.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 134, 139, 241-246, 250, 262, 291, 382, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Стрийської міської ради Львівської області щодо ненадання відповідей на звернення ОСОБА_1 від 15.11.2017 року та від 10.01.2018 року.

Визнати протиправною бездіяльність Стрийської міської ради Львівської області щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 13.03.2018 року.

Зобов'язати Стрийську міську раду Львівської області (місцезнаходження: вул.Шевченка,71, м.Стрий, Львівська область, 82400; ) письмово повідомити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 82400; РНОКПП: НОМЕР_1) про результати перевірки її звернень 15.11.2017 року та від 10.01.2018 року і суть прийнятих рішень у порядку та терміни, встановлені Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР.

Зобов'язати Стрийську міську раду Львівської області (місцезнаходження: вул.Шевченка,71, м.Стрий, Львівська область, 82400; ) надати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 82400; РНОКПП: НОМЕР_1) інформацію за її запитом на інформацію від 13.03.2018 року у порядку та строки, встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Стрийської міської ради Львівської області (місцезнаходження: вул.Шевченка,71, м.Стрий, Львівська область, 82400; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 82400; РНОКПП: НОМЕР_1) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду буде складено до 03.12.2018 року.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту судового рішення складено в одному примірнику 03.12.2018 року.