Справа № 0440/5593/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

29 жовтня 2018 року Справа № 0440/5593/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
представників позивача Серьогіна В.І. Колчанової В.Ю.;
представників відповідача Залати А.О., Волькіса М.О.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Позивач висновки вищевказаного акту перевірки вважає неправомірними та незаконними, а тому відповідно і зазначені вище податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 р. у справі № 0440/5593/18 провадження у даній справі було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку підготовчого провадження.
Суд зазначає, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.08.2018 р. клопотання повноважного представника відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про зупинення провадження у справі №0440/5593/18 було задоволено.
В судове засідання, призначене на 29.10.2018 р., з'явились всі сторони у справі.
Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов в повному обсязі за викладених у ньому підстав.
Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позовної заяви та просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на відзив від 29.08.2018 р., в якому зазначено наступне.
Перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "АТК Україна" проводилась з 24.10.2016 р. по 11.04.2018 р.
У зв'язку із вилученням первинних документів правоохоронними органами, наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 25.10.2016 № 1085, терміни проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "АТК Україна" перенесено до дати отримання копій вилучених первинних документів або забезпечення доступу до них.
Повноважні представники відповідача зазначають, що у зв'язку з отриманням доступу до вилучених документів, наказом Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 07.04.2017 року № 1968, документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "АТК Україна" поновлено з 10.04.2017 р.
Строк перевірки було продовжено терміном на 5 робочих днів з 03.01.2018 р. на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 02.01.2018 р. № 1-п.
Повноважні представника відповідача у поданому відзиві від 29.08.2018 р. зазначають, що в ході перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "АТК Україна" підприємством надано лист від 09.01.2018 р. № 09/01-18, яким контролюючий орган було повідомлено про втрату вилучених документів у зв'язку із зловживанням службовим становищем працівниками Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області.
Так, у зв'язку із втратою документів строк проведення перевірки у відповідності до п. 44.5 ст. 44 Податкового кодексу України, та згідно наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 10.01.2017 р. № 60-п Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "АТК Україна" перенесено на строк 90 календарних днів.
Терміни проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "АТК Україна" було поновлено з 10.04.2018 р.
Відтак, зважаючи на викладене, Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
В судовому засіданні судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважні представники як позивача, так і відповідача не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 - 211, 217, 224 - 228 КАС України безпосередньо 29.10.2018 року.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АТК Україна» є юридичною особою, що підтверджується відповідними відомостями, які містяться в матеріалах справах.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області було отримано лист ГО «Дніпропетровський обласний центр протидії корупції» від 21.09.2016 р. №7146/16 з наданням інформації про наявність кримінальних проваджень по ТОВ «ТД «АТК Україна» та проведенням перевірки платника податків у зв'язку з наявністю ухвали Солом'янського районного суду м.Києва від 01.08.2016 р. про проведення перевірки ТОВ «ТД «АТК Україна» в рамках кримінального провадження №
Листом від 29.08.2016 р. ТОВ «ТД «АТК Україна» повідомлено Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про вилучення бухгалтерських документів підприємства СВ Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.
При цьому, зазначено, що отримано лист ГО «Дніпропетровський обласний центр протидії корупції» від 09.11.2016 р. з посиланням на лист Прокуратури Дніпропетровської області з повідомленням, що слідчим СВ Соборного ВП ДВП ГУ НАП в Дніпропетровській області Афанасьєвим К.О. вимога від 09.02.2016 р. №4/846/304 та витребування документів та Протоколу огляду вилучених документів від 15.02.2016 р. не підписувались та не складались.
В матеріалах справи містяться відомості, що слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції К.О. Афанасьєвим було направлено на адресу начальника Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська лист від 03.10.2016 р. за №373/ЄДР 4982, з тексту якого вбачається наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 27.12.2017 р. на адресу в.о. начальника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області ДФС України О.В. Томчук, адвокатом-керуючим партнером АО «ЮК «Легалітас» - В.І. Серьогіним було направлено адвокатський запит від 27.12.2017 р. вих.№27/12, з тексту якого вбачається, що листом від 20.12.207 року ТОВ «ТД «АТК Україна» було повідомлено Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про наступне.
Відповідно до протоколу обшуку від 23.09.2014 р. прокурором прокуратури Заводського району м. Дніпродзержинська молодшим радником юстиції Д.С. Басовим були вилучені оригінали первинних документів за період з 11.02.2014 р. по 23.09.2014 р.
Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23.04.2015 р. згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2015 р. за клопотанням слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області Зайцева В.А. були вилучені оригінали документів по взаємовідносинам з підприємствами ТОВ «Гордон сервіс» та ТОВ «Амарант груп».
Відповідно до протоколу огляду та вилучення речей і документів від 15.02.2016 р. та згідно вимоги № 4/846/304 від 09.02.2016 р. слідчим СВ Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області К.О. Афанасьєвим вилучені оригінали первинних документів за період вересень 2014 р. по 15.02.2016 р.;
Відповідно до запита № 37/5-8274 від 04.10.2016 р. слідчого СВ ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області С.І. Марушкіна були надані оригінали первинних документів за період з лютого 2016 р. по вересень 2016 р.
При цьому, у даному адвокатському запиті від 27.12.2017 р. вх.№27/12 зазначено, що до вказаного листа були долучені копії усіх документів, на які були відповідні посилання.
27.12.2017 року ТОВ «ТД «АТК Україна» отримало лист за підписом головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок у сфері матеріального виробництва управління аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області М.О. Волькіса, в якому останній повідомляє, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області отримано лист Громадської організації «Дніпропетровській центр протидії корупції» з посиланням на лист прокуратури Дніпропетровської області з повідомленням, що слідчим СВ Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області Афанасьєвим К.О. вимога від 09.02.2016 року № 4/846/304 про витребування документів та протокол огляду вилучених документів від 15.02.2016 року не підписувалась та не складалась.
На підставі викладеного головний державний ревізор-інспектор Волькіс М.О., повторно, просив надати усі наявні первинні документи за період з 12.02.2014 р. по 30.06.2016 р., а саме: копію листа ГО «Дніпропетровській центр протидії корупції» з посиланням на лист прокуратури Дніпропетровської області з повідомленням, що слідчим СВ Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області Афанасьєвим К.О. вимога від 09.02.2016 року № 4/846/304 про витребування документів та протокол огляду вилучених документів від 15.02.2016 року не підписувалась та не складались; листа прокуратури Дніпропетровської області з повідомленням, шо слідчим СВ Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області Афанасьєвим К.О. вимога від 09.02.2016 року № 4/846/304 про витребування документів та протокол огляду вилучених документів від 15.02.2016 року не підписувалась та не складалась; повідомити на підставі якого розпорядчого акту ГУ ДФС У Дніпропетровській області до приведення податкової перевірки ТОВ «ТД «АТК Україна» була залучена ГО «Дніпропетровський центр протидії корупції»; повідомити на підставі яких норм чинного законодавства та у якій спосіб інформація щодо ходу проведення податкової перевірки ТОВ «ТД «АТК Україна» та щодо стану бухгалтерської та первинної документації ТОВ «ТД «АТК Україна» була передана ГО «Дніпропетровський центр протидії корупції».
04.01.2018 р. Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області було направлено на адресу адвоката-керуючого партнера АО «ЮК «Легалітас» Серьогіна В.І. лист від 04.01.2018 р. №387/10/04-36-14-02-19 про розгляд адвокатського запиту, з тексту якого вбачається, що в ході проведення перевірки ТОВ «ТД «АТК Україна» надано до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпроптеровській області лист від 24.10.2016 р. №24/10, яким повідомило про вилучення документів на підставі: протоколу огляду та вилучення речей і документів від 15.02.2016 р., згідно вимоги №4/846/304 від 09.02.2016 р. слідчого СВ Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області Афанасьєва К.О.; протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23.04.2015 р., згідно ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31.03.2015 р. по клопотанню слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області Зайцева В.А.; протоколу обшуку від 23.09.2014 р. прокурора прокуратури Заводського району м.Дніпродзержинська молодшого радника юстиції Басова Д.С.; запита №37/5-8274 від 04.10.2016 р. слідчого СВ ДВП ГУНП України в Дніпропетровській олбласті за підписом лейтенанта поліції Марушкіна С.І.
В листі від 04.01.2018 р. ГУ ДФС у Дніпропетровській області було зазначено, що у зв'язку із вилученням первинних документів, наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 25.10.2016 №1085 «Про перенесення термінів проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ТД «АТК Україна», відповідно до п. 85.9 ст. 85 Податкового кодексу України, терміни проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ТД «АТК Україна» за період з 12.02.2014 р. по 30.06.2016 р. перенесено до дати отримання копій вилучених первинних документів або забезпечення доступу до них.
Так, ГУ ДФС у Дніпропетровській області отримано доступ до вилучених документів згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23.04.2015 р., протоколу обшуку від 23.09.2014 р. та запита №37/5-8274 від 04.10.2016 р.
Після поновлення строків на проведення перевірки, ТОВ «ТД «АТК Україна» було подано до ГУ ДФС у Дніпропетровській області лист від 10.04.2017 р. №1040, яким повідомлялось про вилучення документів на підставі протоколу обшуку від 17.02.2017 року слідчого СВ Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області Афанасьева К.О. та старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Деркач Т.І. на підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпра від 27.01.2017 р.
Наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області №2109 від 13.04.2017 «Про перенесення термінів проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ТД «АТК Україна», у зв'язку із вилученням первинних фінансово-господарських документів правоохоронними органами, відповідно до п. 85.9 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), терміни проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ТД «АТК Україна» за період з 12.02.2014 р. по 30.06.2016 р. перенесено до дати отримання копій вилучених первинних документів або забезпечення доступу до них.
Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області було зазначено, що останнім отримано лист від Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 24.10.2017 р., відповідно до тексту якого зазначено, що вилучені документи повернуто до ТОВ «ТД «АТК Україна» згідно розписок працівників платника податків від 23.02.2017 р., 29.05.2017 р., 30.05.2017 р., 01.06.2017 р. та 03.06.2017 р.
На підставі викладеного вище, наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 18.12.2017 р. №7181-п документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ТД «АТК Україна» поновлено з 20.12.2017 р.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом, під час проведення перевірки, на адресу ТОВ «ТД «АТК Україна» було направлено запити від 22.12.2017 б/н та від 27.12.2017 б/н про надання відповідних документів для перевірки, таких як: укладені договори на оренду основних фондів (офісу, складських приміщень, транспортних засобів, тощо; договори укладені за основною діяльністю (купівлі-продажу, надання (отримання) послуг (робіт); видаткові накладні, вантажно-митні-декларації, акти виконаних робіт (послуг), товарно-транспортні накладні, податкові накладні, розрахунки-фактури, на придбані товари (роботи, послуги); видаткові накладні, вантажно-митні-декларації, акти виконаних робіт (послуг), товарно-транспортні накладні, податкові накладні, розрахунки-фактури, на реалізовані товари (роботи, послуги); акти взаємозаліку, переуступки боргу та інше за наявності; банківські виписки; розрахунки курсових різниць.
При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи містяться відомості, що 04.01.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД «АТК Україна» звернулось до прокуратури Дніпропетровської області із заявою про кримінальне правопорушення, вчинене слідчим Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області Афанвсьєвим К.О., що має ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України (перевищення влади або службових повноважень працівникам правоохоронного органу), з тексту якої судом вбачається, що позивач просив невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області К.О. Афанасьєвим дій, що мають ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України (перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу).
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі; 5) обовязковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до ст.21 ПК України визначені обов'язки контролюючих органів, серед яких обов'язок дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати поршень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Статтею 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства. Процедура адміністративного оскарження рішень органів державної податкової служби є дворівневою.
Контролюючими органами вищого рівня є Державна податкова адміністрація України - для державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які у свою чергу є контролюючими органами вищого рівня для державних податкових інспекцій (п.55.2 ст.55 ПК України).
Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначений у ст.56 ПК України, п. 56.1 якої визначає, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).
Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.
До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.
Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним контролюючим органом.
Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст.62 ПК України, до них відноситься, зокрема, відповідно до п.62.1.3. ПК України здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п.41 підрозділу 2 розділу 20 Перехідних положень ПК України, у разі якщо контролюючий орган під час перевірки встановлює факт завищення платником податку від'ємного значення сум податку на додану вартість, яке залишилося непогашеним станом на 1 липня 2015 року в податковій звітності з податку на додану вартість, що призвело до завищення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, до такого платника податку, крім штрафів, передбачених статтею 123 цього Кодексу, застосовується штраф у розмірі 10 відсотків суми завищення такого від'ємного значення.
Сума податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначена пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, підлягає зменшенню на суму такого завищення на підставі узгодженого податкового повідомлення-рішення.
Для цілей цього пункту до від'ємного значення належить від'ємне значення сум податку на додану вартість, що залишилося непогашеним станом на 1 липня 2015 року, що обліковується в податковій звітності з податку на додану вартість та включає:
від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;
непогашене від'ємне значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» Імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції
(робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.
Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені
частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повині бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця. Права і обов'язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період
реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших
учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність
відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов'язковим є складання реєстру
документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством. Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.
Відповідно до ст.12 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Підприємства, що контролюють інші підприємства (материнські підприємства), крім фінансових звітів про власні господарські операції, зобов'язані складати та подавати консолідовану фінансову звітність відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності. Підприємства, що контролюють інші підприємства (крім підприємств, що становлять суспільний інтерес), можуть не подавати консолідованої фінансової звітності, якщо разом із контрольованими підприємствами їхні показники на дату складання річної фінансової
звітності не перевищують двох із таких критеріїв: балансова вартість активів - до 4 мільйонів євро; чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) - до 8 мільйонів євро; середня кількість працівників - до 50 осіб. Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, до сфери управління яких належать суб'єкти державного сектору економіки, та органи, які здійснюють управління майном суб'єктів
комунального сектору економіки, крім власної звітності, складають та подають консолідовану фінансову звітність щодо підприємств, які належать до сфери їх управління. Об'єднання підприємств, крім власної звітності, складають та подають консолідовану фінансову звітність щодо підприємств, які входять до їх складу, якщо це передбачено установчими документами об'єднань підприємств відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, складає консолідовану фінансову звітність про загальний майновий стан і результати діяльності суб'єктів державного сектору та бюджетів.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленій позовній заяві та відзиві до неї, так і в поясненнях, наданих в судовому засіданні, суд виходить з наступного.
Судом при розгляді зазначеної справи було встановлено наступне.
Зазначений вище факт підтверджено ревізором-інспектором - Волькісом Максимом Олександровичем, який здійснював перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «АТК Україна».
При цьому, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що доступу до первинних документів ревізор-інспектор - Волькіс М.О. не мав, оскільки позивачем - ТОВ «ТД «АТК Україна» на запити Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області як від 22.12.2017 р. «Про надання документів для перевірки», так і від 27.12.2017 р. «Про надання документів для перевірки» позивачем було надано лише такі документи, як: статут ТОВ ТД «АТК Україна»; виписки з ЄДРПОУ; витяг з реєстру платників ПДВ; накази про прийняття директора; штатний розклад 2014-2016 рр.; відомості парахування заробітної плати за 2014, 2015, 1-е півріччя 2016 р.; податкові декларації з податку на прибуток за 2014, 2015, 1-е півріччя 2016 р.; фінансова звітність суб'єкта малого підприємства за 2014, 2015,1-е півріччя 2016 р.
Суд також зазначає, що як в листі від 22.12.2017 р. вих.№22/12-17, так і в листі від 28.12.2017 р. вих.№28/12-17 позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «АТК Україна» було зазначено, що у зв'язку з вилученням комп'ютерів 01.03.2016 р. та 17.02.2017р.. на підставі протоколів обшуків бухгалтерська інформаційна база була пошкоджена, відновити її не має можливості за відсутністю первинних документів вилучених згідно протоколу обшуку від 23.09.2014 р.; протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23.04.2015 р.; протоколу огляду та вилучення речей і документів від 15.02.2016 р.; запита №37/5-8274 від 04.10.2016 р.
Водночас позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «АТК Україна» було зазначено, що за відсутності бухгалтерської інформації бази за період 12.02.2014 р. - 30.09.2016 р. надати оборотно-сальдові відомості та регістри бухгалтерського обліку по рахунках не має можливості.
Так, під час судового розгляду справи судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом було фактично проведено невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «АТК Україна», та лише на підставі таких документів, як: статут ТОВ ТД «АТК Україна»; виписки з ЄДРПОУ; витяг з реєстру платників ПДВ; накази про прийняття директора; штатний розклад 2014-2016 рр.; відомості нарахування заробітної плати за 2014, 2015, 1-е півріччя 2016 р.; податкові декларації з податку на прибуток за 2014, 2015, 1-е півріччя 2016 р.; фінансової звітності суб'єкта малого підприємства за 2014, 2015,1-е півріччя 2016 р.
Водночас, в акті перевірки немає жодного посилання, на підставі якої саме узагальненої податковій інформації, аналізу баз даних ДФС та звітності, поданої контрагентами, відповідач дійшов висновку про порушення ТОВ «ТД «АТК Україна» податкового законодавства за перевіряємий період.
Так, у зв'язку з відсутністю відповіднних первинних документів позивача - ТОВ «ТД «АТК Україна» контролюючим органом, в порушення ч.2 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» було протиправно здійснено висновки стосовно порушень останнім пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України; п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України; п.41 підрозділу 2 розділу 20 Перехідних положень Податкового кодексу України; ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Надаючи оцінку доводам повноважних представників відповідача, а саме, що контрагент позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕГА СЕРВАЙС» є фігурантом кримінальних проваджень, суд зазначає наступне.
Зазначене вище не підтверджує встановлення обставин, які б свідчили про невиконання контрагентом позивача своїх договірних зобов'язань, саме по господарських відносинах з позивачем або встановлення обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб'єктами господарської діяльності.
Зазначена вище правова позиція суду, кореспондується правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №809/1139/17 в якій зазначено, що контролюючим органом всупереч вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів.
Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №808/2360/17, в якій зазначається, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. При цьому, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні врахувати, що відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, обов'язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб'єктом владних повноважень покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
Суд вважає неприйнятними доводи відповідача про те, що сам факт того, що деякі контрагенти позивача фігурують в досудових розслідуваннях, порушених за ознаками кримінального правопорушення є доказом протиправного формування податкового кредиту, з огляду на необґрунтованість належності цього конкретного доказу для підтвердження заперечень в розумінні частини третьої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України. Таким чином, посилання контролюючого органу на кримінальні провадження відкриті за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України відносно контрагентів позивача обґрунтовано відхилені судом апеляційної інстанції, оскільки вказані не містять у собі встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентами своїх договірних зобов'язань саме по господарських відносинах з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб'єктами господарської діяльності.
Крім того, правова позиція Верховного Суду викладена, в постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №809/1139/17 полягає в наступному.
Контролюючим органом всупереч вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів».
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Натомість, позивачем з урахуванням належних письмових доказів в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, як доданих до позовної заяви, так і наданих в судовому засіданні та долучених до матеріалів справи, детально наведених вище, спростовані доводи відповідача відповідно до наданих як пояснень, так і відзиву останнім в порядку ст.77 КАС України.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Відповідно до платіжного доручення від 19 липня 2018 р. №7580 позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 45 201,17 грн. (сорок п'ять тисяч двісті одна грн., 17 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Щодо заяви ТОВ «Торгівельний дім «АТК Україна» про стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «АТК Україна» витрат на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.) шляхом безспірного списання, суд зазначає наступне.
Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Розглянувши договір про надання правової допомоги від 05.07.2018 року №0507/18юп та копію платіжного доручення №7568 від 17.07.2018 року, суд зазначає, що платіжне доручення не містить жодного посилання на адміністративну справу, в межах якої заявлені витрати до відшкодування.
Тобто, матеріали справи, не доводять факту понесення позивачем витрат за складання та подання відповідних процесуальних документів в адміністративній справі № 0440/5593/18, оскільки в доданому до матеріалів даної справи платіжного доручення №7568 від 17.07.2018 року не зазначено номер справи, в якій надавалась відповідна правнича допомога.
Враховуючи те, що наданими до суду, документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено, суд проходить до висновку про відмову у розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначена правова позиція викладена Верховним судом у додатковій постанові від 08 травня 2018 року по справі № 810/2823/17 (адміністративне провадження №К/9901/7937/18).
Керуючись ст.ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "АТК Україна" з оплати судового збору у розмірі 45 201,17 грн. (сорок п'ять тисяч двісті одна грн., 17 грн.).
В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "АТК Україна" щодо стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «АТК Україна» витрат на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.) шляхом безспірного списання - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06 листопада 2018 року.

Суддя Є.О. Жукова