Справа № 200/13609/18-а
Суддя: Загацька Т. В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

05 грудня 2018 р. Справа №200/13609/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до зацікавлених осіб: Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області; Департаменту соціального захисту населення Донецької військово-цивільної облдержадміністрації; Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до зацікавлених осіб: Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області; Департаменту соціального захисту населення Донецької військово-цивільної облдержадміністрації; Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати факт допущення описки в паспорті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серії НОМЕР_1, виданий Красноармійським МВУМВС України в Донецькій області 09 січня 2001 року), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та допущені в зв'язку з цим фактом описки в свідоцтві про смерть НОМЕР_2 і у витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону МО України №311 від 07.08.2018 року, складеному на підставі свідоцтва про смерть, а саме в прізвищі Бєрдюков;

- визнати факт проживання ОСОБА_1 разом зі своїм законним чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті, факт ведення спільного господарства, та той факт, що заявниця була пов'язана з ним спільним побутом, родинними відносинами та спільною дитиною;

- визнати право ОСОБА_1 на спадщину, залишену спадкодавцем - її законним чоловіком ОСОБА_2;

- визнати право ОСОБА_1 на користування пільгами, як вдові інваліда війни 2 групи, учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, захворювання, інвалідність та смерть якого пов'язані з виконанням обов'язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбачених ст.ст. 7,10 Закону України № 3551- ХІІ «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту»; ст.ст. 13, 20 Закону України № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язати Департамент соціального захисту населення Донецької ОДА здійснити виплату одноразової компенсації у зв'язку з втратою годувальника, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року №285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та постановою Кабінету Міністрів України №760 від 26.10.2016 року «Про затвердження порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян».

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши подану ОСОБА_1 позовну заяву суд дійшов таких висновків.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

- хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно - правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Особливістю цих відносин є те, що вони пов'язані із реалізацією прав, свобод та інтересів суб'єктів у сфері публічно - правових відносин і спрямовані на захист від порушень з боку публічної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій.

Тобто, специфіку публічно - правового спору визначають: суб'єктивний склад, підстави виникнення цього спору і тісне пов'язане з цим питання визначення меж повноважень адміністративного суду.

Що стосується кола суб'єктів публічно - правового спору, то обов'язковим його учасником є суб'єкт публічного управління, який є виразником державних і суспільних інтересів, носієм публічної влади, має особливий правовий статус, тому що наділений владними управлінськими функціями щодо об'єктів управління.

Специфіка публічно - правового спору обумовлена, також, його підставою: він виникає у випадку порушення суб'єктом публічного управління суб'єктивних публічних прав та інтересів громадянина або організації.

Особливістю правовідносин, що розглядаються адміністративними судами, є їх публічно - правовий характер, пов'язаний із сферою реалізації публічної влади.

Тобто, суттєвою ознакою публічно - правового спору є участь у справі суб'єкту владних повноважень, який виконує владні управлінські функції відносно інших суб'єктів і його рішення є обов'язковими для виконання.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить суд визнати факт допущення описки в паспорті громадянина України ОСОБА_2, в свідоцтві про смерть НОМЕР_2, у витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону МО України № 311 від 07.08.2018 року; визнати факт проживання ОСОБА_1 разом зі своїм законним чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті, факт ведення спільного господарства, та той факт, що заявниця була пов'язана з ним спільним побутом, родинними відносинами та спільною дитиною; визнати право ОСОБА_1 на спадщину, залишену спадкодавцем - її законним чоловіком ОСОБА_2; визнати право ОСОБА_1 на користування пільгами, як вдові інваліда війни 2 групи, учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, захворювання, інвалідність та смерть якого пов'язані з виконанням обов'язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбачених ст.ст. 7,10 Закону України № 3551- ХІІ «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту»; ст.ст. 13, 20 Закону України № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати Департамент соціального захисту населення Донецької ОДА здійснити виплату одноразової компенсації у зв'язку з втратою годувальника, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та постановою Кабінету Міністрів України №760 від 26.10.2016 року «Про затвердження порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян».

Проте, суд звертає увагу на те, що окрім суб'єктного складу, який за своїми ознаками визначає спір як адміністративну справу, предмет спору носить приватноправовий характер та не стосується захисту прав у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що владні ознаки відповідача, які за загальними ознаками визначають зазначений спір як справу адміністративної юрисдикції, не змінюють приватноправової природи спірних відносин.

Главою 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено поняття цивільної юрисдикції.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Зокрема, ч. 7 ст. 19 ЦПК України встановлено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Отже, справи про встановлення фактів, що породжують юридичні наслідки підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Якщо суб'єкт владних повноважень бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то, залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки у спірних взаємовідносинах існує спір про право, та містить вимоги, які є похідними від вимог у приватно - правовому спорі і заявлені разом з ними, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно ч. 6 ст. 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що він має право звернутися до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до зацікавлених осіб: Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області; Департаменту соціального захисту населення Донецької військово-цивільної облдержадміністрації; Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Копію ухвали разом з позовом та доданими до нього документами надіслати ОСОБА_1.

Роз'яснити позивачу, що даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст. 256 КАС України, та може бути оскаржена у відповідності до ст. 295, 297 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали складено 05.12.2018 року.

Суддя Загацька Т. В.