Справа № 814/1081/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1081/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В. Час і місце ухвалення: 21.06.2018р., м. Миколаїв

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Кривоозерського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання протиправною відмови у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

02.05.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Кривоозерського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, в якому просила: визнати протиправною відмову відповідача у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці; зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання в вищому юридичному навчальному закладі за денною формою (в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого) з 01.01.1992 року по 17.04.1997 року, що складає 2 роки 3 місяці 22 дні, що з урахуванням прокурорського стажу та на посаді судді Врадіївського районного суду Миколаївської області загалом становить 22 роки 06 місяців 27 днів; здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням вказаного стажу роботи за вислугою років в розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 21.07.2017 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 19.07.2018 року подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що при визначенні розміру довічного грошового утримання, ані відповідачем, ані судом першої інстанції протиправно не застосовано пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», наслідком чого стало незаконне не врахування половини строку навчання позивача за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання.

У зв'язку з викладеним, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.06.2018року та прийняття нового -про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Кривоозерське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в якій зазначило, що постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» втратила чинність на підставі постанови КМУ №1097 від 01.02.2010 року, а тому рішення про призначення позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% грошового утримання судді є правомірним. Відповідач просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що подана скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, ОСОБА_2 у період з 09.12.2003 року по 20.07.2017 рік працювала на посаді судді Врадіївського районного суду Миколаївської області.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 13.07.2017 року №2039/о/15-17 позивач звільнена з посади судді Врадіївського районного суду Миколаївської області у зв'язку з поданням заяви про відставку

Наказом голови Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.07.2017 року №84-о/с позивач була відрахована зі штату суду.

В подальшому ОСОБА_2 призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% грошового утримання судді. До стажу роботи суддею, що дає позивачу право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці (всього - 20 років 03 місяці 23 дні), враховано період роботи на посаді помічника прокурора Врадіївського району Миколаївської області (6 років 7 місяців 22 дні) та на посаді судді Врадіївського районного суду Миколаївської області (13 років 7 місяців 13 днів).

25.01.2018 року ОСОБА_2 звернулась до Кривоозерського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області з заявою про зарахування до стажу роботи суддею половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі за денною формою (в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого) з 01.09.1992 року по 17.04.1997 року, що складає 2 роки 3 місяці 23 дні.

Листом від 16.03.2018 року №1013-03/03 Кривоозерське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області повідомило позивача, що підстави для збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсутні. Розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 Управління визначило на підставі пункту 25 розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року.

На переконання позивача, розмір визначеного їй грошового утримання розраховано з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки відповідач мав врахувати до стажу її роботи на посаді судді половину строку навчання на стаціонарі у вищому юридичному навчальному закладі, що стало підставою її звернення до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що розмір довічного грошового утримання судді залежить від періоду робити особи на відповідній посаді, а отже підстави для врахування до вказаного періоду половини строку навчання позивача у вищому юридичному закладі відсутні.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року (далі - Закон №2453-VI) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У відповідності до положень частини першої статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року, який діяв на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року N 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

За змістом абзацу другого пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року по справі №127/20301/17.

До того ж, ТУ ДСА в Миколаївській області сформовано розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 №5/02-1594/17 від 01.11.2017 року, який подається до органів ПФУ для призначення та виплати довічного грошового утримання суддям у відставці. До вказаного розрахунку стажу включено половину строку навчання позивача в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого та визначено, що загальний стаж роботи на день звільнення становить 22 роки 06 місяців 27 днів.

Наявність відповідного розрахунку та приписи національного законодавства сформували у позивача цілком законне сподівання на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% заробітної плати судді.

Проте, судом першої інстанції без належної аргументації відхилено посилання позивача на її законне сподівання, що відповідний стаж буде враховано до стажу на посаді судді та вплине на розмір щомісячного довічного грошового утримання.

Колегія суддів зазначає, що на момент призначення позивача суддею діяла стаття 43 Закону України «Про статус суддів» та стаття 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», які гарантували зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, зокрема, роботу в слідчих органах, навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби, а тому відповідні гарантії зберігалися за позивачем, який безперервно працював суддею, до моменту відставки.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («STRETCH v. THE UNITED KINGDOM» №44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Таким чином, судді, стаж роботи яких на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд», яким внесено зміни до Закону №2453-VI, надавав право на певний розмір щомісячного довічного грошового утримання із набуттям чинності вказаним законом, право на отримання такого грошового утримання не втрачають.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що позивачем сплачено при зверненні до суду першої інстанції 704,8 грн. відповідно до квитанції № 0.0..1 від 26.04.2018 року та при зверненні до апеляційного суду сплачено 1111,20 грн. відповідно до квитанції № 0.0..1 від 13.07.2018 року, колегія суддів доходить висновку, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Кривоозерського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області на користь ОСОБА_2 підлягає 1815,4 грн.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи, не правильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 року підлягає скасуванню з прийняттям нового - про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Кривоозерського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, викладену у листі №1013-03/03 від 16 березня 2018 року.

Зобов'язати Кривоозерське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_2, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі за денною формою (в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого) з 01.09.1992 року по 17.04.1997 року, що складає 2 роки 3 місяці 22 дні

Зобов'язати Кривоозерське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 21 липня 2017 року.

Стягнути з Кривоозерського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) сплачений судовий збір за подання адміністративного позову та апеляційної скарги в загальній сумі 1815,40 (одна тисяча вісімсот п'ятнадцять гривень 40 копійок) грн. 40 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук