Справа № 826/12933/17
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 листопада 2018 року № 826/12933/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Артем-Банк" Шевченка Андрія Миколайовича 2. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Артем-Банк" Луньо Іллі Вікторовича Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про представники учасників справи:визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії позивача та третьої особи - не з'явилися; відповідача-1 - Феленюк О.С.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1.) подав на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 31.10.2017) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Артем-Банк"(надалі - відповідач або Уповноважена особа фонду), в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Уповноваженої особи фонду Луньо І.В. № 29 від 01.03.2017 про визнання правочинів (у тому числі договорів) нікчемними та витяг з додатку № 1 до даного договору, в частині визнання нікчемними правочинів щодо оформлення документів та внесення записів до АБС Банку про операцію по внесенню 26.10.2016 ОСОБА_1 готівкових коштів в сумі 200 000,00 грн. через касу банку для послідуючого їх зарахування на поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу № НОМЕР_4 без фактичного внесення готівкових коштів в касу банку;

- визнати протиправним та скасувати повідомлення Уповноваженої особи фонду Луньо І.В. № 478 від 01.03.2016 про визнання нікчемним правочину щодо набуття зобов'язань АТ "Артем-Банк" перед ОСОБА_1 шляхом оформлення документів та внесенню записів до АБС Банку про операцію по внесенню 26.10.2016 ОСОБА_1 готівкових коштів в сумі 100 000,00 грн. через касу банку для послідуючого їх зарахування на поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу № НОМЕР_4 без фактичного внесення готівкових коштів в касу банку;

- визнати протиправним та скасувати повідомлення Уповноваженої особи фонду Луньо І.В. №479 від 01.03.2016 про визнання нікчемним правочину щодо набуття зобов'язань АТ "Артем-Банк" перед ОСОБА_1 шляхом оформлення документів та внесенню записів до АБС Банку про операцію по внесенню 26.10.2016 ОСОБА_1 готівкових коштів в сумі 100 000,00 грн. через касу банку для послідуючого їх зарахування на поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу № НОМЕР_4 без фактичного внесення готівкових коштів в касу банку;

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи фонду Шевченка А.М., яка полягає у не включенні відомостей про рахунок ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 29.08.1996, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса місця проживання: АДРЕСА_1) №НОМЕР_4, відкритий на підставі договору № НОМЕР_4 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з видачею платіжної картки від 24.10.2016, до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу фонду Шевченка А.М. внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включивши до нього відомості про рахунок ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 29.08.1996, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса місця проживання: АДРЕСА_1) № НОМЕР_4, відкритий на підставі договору № НОМЕР_4 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з видачею платіжної картки від 24.10.2016;

- зобов'язати Уповноважену особу фонду Шевченка А.М. надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни і доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з включеними до нього відомостями про рахунок ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 29.08.1996, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса місця проживання: АДРЕСА_1) № НОМЕР_4, відкритого на підставі договору № НОМЕР_4 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з видачею платіжної картки від 24.10.2016, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві " Артем-Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що Уповноваженою особою фонду протиправно не включено його до списків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв'язку із нікчемністю правочину.

У письмових запереченнях на позовну заяву Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (в рішенні ? Фонд) просив позов залишити без задоволення, оскільки Уповноважена особа фонду діяла в межах та у відповідності до норм чинного законодавства України.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що за результатами проведеної перевірки правочинів під час тимчасової адміністрації виявлено, що правочин, який укладено між Акціонерним товариством "Артем-Банк" (надалі - АТ "Артем-Банк") та позивачем є нікчемним, з огляду на положення пунктів 1, 2, 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також вчинений в порушення обмежень встановлених Національним банком України. Також відповідач зазначив, що, на його думку, операція, яка мала лише документальний характер, в дійсності мала на меті забезпечити одержання відшкодування за рахунок коштів Фонду за вкладом іншої особи, якій вклад не відшкодовується.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.10.2017 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 826/12933/16, залучено третю особу - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та ухвалено закінчити підготовче провадження та призначити справу до розгляду на 23.10.2017.

23.10.2017 в судовому засіданні розгляд справи відкладено на 31.10.2017, у зв'язку із клопотання представника позивача.

31.10.2017 позивачем у судовому засіданні подано заяву про зміну предмету позову. Представник позивача у засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача заперечив проти позову, просив суд відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом оголошено перерву до 21.11.2017.

В судовому засіданні 21.11.2017 суд, враховуючи клопотання сторін, суд ухвалив про перехід до стадії письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2018, у зв'язку із необхідністю з'ясувати додаткові обставини справи, судом призначено справу до розгляду на 22.03.2018.

У судовому засіданні 22.03.2018 судом ухвалено залучити співвідповідача, а саме Уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Артем-Банк" Луньо Іллю Вікторовича, про що винесено ухвалу. Також, судом оголошено перерву до 10.04.2018.

У судовому засіданні 10.04.2018, враховуючи клопотання представників сторін від 10.04.2018, суд ухвалив про перехід до стадії письмового провадження на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

24.10.2016 між позивачем, як Клієнтом, та АТ "Артем-Банк", як Банком, укладено договір № НОМЕР_4 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з видачею платіжної картки (надалі - Договір), відповідно до умов якого банк зобов'язався відкрити та здійснювати обслуговування поточного рахунку з використанням платіжних карток №НОМЕР_4 в гривні, а також видати клієнту платіжні картки.

Згідно п. 4.1.2. Договору Клієнт має право поповнювати поточний рахунок за рахунок внесення готівкових коштів через касу банку або іншого банку, шляхом переказу коштів з інших поточних або депозитних рахунків клієнта, а також з рахунків інших осіб або за їх дорученням з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством.

26.10.2016 позивачем готівкою внесено на його поточний рахунок грошові кошти в сумі 100 000, 00 грн. згідно квитанції №158_3 та 100 000,00 грн. згідно квитанції № 158_4, тобто 200 000,00 грн.

На підставі рішення Правління Національного банку України № 416-рш/БТ від 15.11.2016 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 2447 від 16.11.2016 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Артем-Банк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення АТ "Артем-Банк" з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 16.11.2016 до 15.12.2016 включно, призначено Уповноважену особу фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ "Артем-Банк», визначені статтями 37-39 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Луньо І.В. на один місяць з 16.11.2016 до 15.12.2016 включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України № 492-рш від 15.12.2016 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Артем-Банк" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 2857 від 16.12.2016 "Про початок процедури ліквідації АТ "Артем-Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Артем-Банк" з 16.12.2016 до 15.12.2018 включно, призначено Уповноважену особу фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Артем-Банк" визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Луньо Іллі Вікторовичу строком на два роки з 16.12.2016 до 15.12.2018 включно.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2229 від 31.05.2017 року про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора АТ "Артем-Банк", відповідно до якого повноваження ліквідатора АТ "Артем-Банк" визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53, у тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано начальнику відділу запровадження планів врегулювання неплатоспроможності банків Шевченку Андрію Миколайовичу з 07.06.2017.

Повідомленнями від 01.03.2017 № 478 та № 479 відповідач повідомив позивача про нікчемність правочинів, а саме банківські операції щодо внесення ОСОБА_1 готівкових коштів в сумах 100 000,00 грн. та 100 000,00 грн. через касу банку для послідуючого їх зарахування на поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу №НОМЕР_4, а також виготовлення розрахунково-касових документів щодо такого внесення здійснено:

- без фактичного внесення готівкових коштів в касу відділення № 1;

- в період дії обмежень, встановлених для АТ "Артем-Банк" рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем від 09.08.2016 № 834 "Про обмеження здійснення окремих видів здійснення Публічним акціонерним товариством "АРТЕМ-БАНК" операцій";

- з метою надання переваг одних кредиторів над іншими;

- здійснено з одночасним внесенням до АБС інформації про зняття ТОВ "ГЛОБАЛ ІМІДЖЕС ЮКРЕЙН" готівкових коштів в касі відділення банку № 1.

В зв'язку з наведеним відповідач дійшов висновку про те, що дані правочини відповідають ознакам нікчемного правочину, передбачених пунктами 1, 2, 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вказані обставини стали підставою для не включення позивача до переліку, за яким вкладники мають право відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в рішенні - Закон або повністю назва), Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", та іншими нормативно-правовими актами (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VI, тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон № 4452 або Закон).

Так, згідно з положеннями статті 2 Закону № 4452, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

При цьому, вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №4452, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

У силу статті 44 Закону №4452, Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку: 1) відповідно до плану врегулювання; 2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання; 3) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року.

У взаємозв'язку з наведеним, слід зазначити, що порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону №4452.

Так, Уповноважена особа фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Згідно з підпунктом 1 пунктом 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Положення №14), Уповноважена особа фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення.

Пунктом 2 розділу IІІ Положення №14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою (надалі -Перелік), наведеною у додатку 5 до цього Положення, що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

У свою чергу, як було встановлено під час судового розгляду справи, позивача не було включено Уповноваженою особою фонду до вказаного Переліку.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону № 4452, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстави, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстави, якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим (п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452).

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, з підстав, якщо банк уклав правочин (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону).

Відповідач, вважаючи нікчемними операції від 26.10.2016 щодо внесення позивачем грошових коштів у сумах 100 000,00 грн. та 100 000,00 грн., в якості підстави вказав п.п. 1, 2 та 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452. При цьому, у письмових запереченнях проти позову наголошено, що правочин щодо переказу коштів в загальній сумі 200 000, 00 грн. було вчинено 26.10.2016, тобто у період дії обмежень, встановлених рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем Національного банку України від 09.08.2016 № 384 "Про обмеження здійснення окремих видів здійснюваних Публічним акціонерним товариством "Артем-Банк" операцій", яким було обмежено АТ "Артем-Банк" строком на 6 місяців до 09.02.2017 включно, здійснювати операції із залучення у вклади коштів в національній та іноземній валюті, в обсязі, що не перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття цього рішення.

На підтвердження викладеного, відповідачем надано суду копію акта перевірки від 28.02.2017 №17, затвердженого Уповноваженою особою фонду, де зафіксовано факт затвердження результатів перевірки, якою виявлено правочини (операції, транзакції), які мають ознаки є нікчемних, згідно з п.п. 1, 2, 7 та 9 ч. 3 статті 38 Закону №4452. Згідно з витягу із додатку №1 до зазначеного акта, вказано операції щодо внесення 26.10.2016 позивачем на свій поточний рахунок грошових коштів у розмірі 200 000,00 грн.

Проте, суд визнає вказані твердження відповідача необґрунтованими, оскільки відповідно до статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність", рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних, а також і рішення про обмеження здійснення окремих видів операцій, є банківською таємницею, тому позивач не міг знати про встановлені для АТ "Артем-Банк" обмеження. Протилежного відповідачем не доведено.

Так, згідно з ч.ч. 1-3 статті 61 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банки зобов'язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом: 1) обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; 2) організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю 3) застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; 4) застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом.

Службовці банку при вступі на посаду підписують зобов'язання щодо збереження банківської таємниці. Керівники та службовці банків зобов'язані не розголошувати та не використовувати з вигодою для себе чи для третіх осіб конфіденційну інформацію, яка стала відома їм при виконанні своїх службових обов'язків.

Банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону.

З огляду на вищенаведені норми, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, банк має вживати всіх передбачених заходів для її збереження, а коло осіб, яким можливе надання такої інформації, обмежене, і клієнти банку не входять до кола таких осіб. Тобто, рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем Національного банку України від 09.08.2016 № 384 "Про обмеження здійснення окремих видів здійснюваних Публічним акціонерним товариством "Артем-Банк" операцій" стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.

Як зазначалося вище, передумовою для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами є наявність чинного договору, передбаченого п. 4 ч. 1 Закону №4452 та залишку коштів на рахунку. Не включивши позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, із зазначенням повної суми залишків на рахунках, Уповноважена особа фонду фактично застосувала наслідки нікчемності правочину.

Суд вважає, що Уповноважена особа, встановивши обставини, передбачені ч. 3 ст. 38 Закону №4452З, має право не включити фізичну особу до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами посилаючись на нікчемність договору (правочину). Натомість, вкладник, договір із яким Уповноважена особа вважає нікчемним, може захистити свої права, які випливають із договору банківського вкладу або із договору рахунка, шляхом пред'явлення позову про визнання протиправними дій Уповноваженої особи фонду, вчинених у зв'язку з визнанням відповідного правочину нікчемним.

У такому випадку висновок про визнання судом нікчемності правочину є правовою оцінкою, яка має бути викладена у мотивувальній частині судового рішення.

Такий же підхід до вирішення адміністративних спорів, пов'язаних із застосуванням наслідків нікчемності правочину, викладений у постанові Верховного Суду України від 19.08.2008 (реєстраційний номер у Єдиному державному реєстрі судових рішень 2182152).

Суд зазначає, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 Закону №4452 Закону України перевірка правочинів банку і виданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15).

Суд звертає увагу на те, що наказом № 29 від 01.03.2017 Уповноважена особа фонду визнала нікчемною операції з розміщення коштів на поточному рахунку позивача, що суперечить вимогам закону.

Оскільки, наказ Уповноваженої особи фонду є внутрішнім розпорядчим документом банк, то він жодним чином не впливає на нікчемність правочину та не створює ніяких наслідків для позивача.

Перевіряючи правомірність дій Уповноваженої особи фонду щодо проведення перевірки на наявність ознак, передбачених ст. 38 Закону №4452, саме операцій з розміщення коштів на поточному рахунку позивача, а також обґрунтованість висновку про нікчемність таких операцій, суд виходить із наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 38 Закону №4452 протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Зазначена норма права визначає коло правочинів, які Уповноважена особа фонду зобов'язана перевірити на предмет наявності ознак нікчемності. Обов'язковою умовою перевірки правочину (договору) на відповідність ознакам, визначеним у ч. 3 ст. 38 Закону №4452, є їх укладення або вчинення саме банком.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Суд зазначає, що здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Тому, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що операції по зарахуванню коштів на рахунок позивача від 26.10.2016 року в загальній сумі 200 000,00 грн. не належать до правочинів та не підлягають перевірці на предмет нікчемності відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Наявність зазначених коштів на вказаному рахунку не заперечується Уповноваженою особою.

Як раніше зазначалося, правомірність зарахування таких коштів на рахунок позивача не могла перевірятися Уповноваженою особою фонду за процедурою, передбаченою ст. 38 Закону України Закону №4452.

Суд звертає увагу на те, що договір про відкриття поточного рахунку не підлягав перевірці відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Також в матеріалах справи відсутні докази визнання зазначеного договору недійсним у встановленому законом порядку чи застосування наслідків нікчемності такого договору в судовому порядку.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що підстави, з яких Уповноважена особа фонду не включила інформацію щодо позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - є необґрунтованими.

Разом з тим, суд відмічає, що у визнанні протиправним та скасуванні наказу Уповноваженої особи фонду, слід відмовити, оскільки, як зазначалося вище, наказ Уповноваженої особи фонду є внутрішнім розпорядчим документом банк і жодним чином не впливають на факт нікчемності правочину.

Також позивачем були заявлені позовні вимоги про визнання протиправним та скасування повідомлень Уповноваженої особи фонду.

Суд звертає увагу на ту обставину, що повідомлення відповідача є інформаційним листом, яким Уповноважена особа фонду проінформувала позивача про певну подію, дію (а саме про нікчемність правочину).

Як зазначалося вище, відповідно до вимог Закону №4452, Уповноважена особа фонду повинна повідомити особу про встановлення факту нікчемності правочину.

Отже, повідомлення відповідача про нікчемність правочину ніяким чином не впливають на факт нікчемності правочину та на застосування наслідків правочину, тому вимоги позивача у вказаній частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи фонду, яка полягає у не включенні відомостей про ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами, суд відзначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 1 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

У відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, суду надано право прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), згідно якої під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Також судом зауважується, що у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках

порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Так, враховуючи, що фактично бездіяльність відповідача-1 полягає у прийнятті ним наказу від 01.03.2017 № 29, в частині, зокрема, що стосується позивача, за висновками суду відповідна позовна вимога підлягає задоволенню у визначений за позовом спосіб, що, в сукупному аспекті ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень згідно ч. 1 ст. 2 КАС України та п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, є належним ефективним захистом таких прав, свобод та інтересів позивача.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача внести зміни і доповнити перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами, а також подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1, як вкладника АТ "Артем-Банк", якому необхідно здійснити виплату відшкодування, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пункту 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860, протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Тобто, в даному випадку, відповідач наділений повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування.

Відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладам, вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ "Артем-Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 200 000 грн.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, враховуючі подані уточнення, підлягають частковому задоволенню.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України.

Згідно з п. 6.8 ч. 6 р. V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, оплата витрат, пов'язаних зі здійсненням ліквідації, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду, в тому числі, витрат на сплату судового збору.

З огляду на викладене, за обставин часткового задоволення позову до Уповноваженої особи фонду, судові витрати у відповідній частині покладаються на АТ "Артем-Банк".

Отже, стягненню на користь ОСОБА_1 з АТ "Артем-Банк" підлягає 1 920 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72- 77, 241- 246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Артем-Банк" Шевченка А.М., яка полягає у невключенні відомостей про рахунок ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 29.08.1996, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса місця проживання: АДРЕСА_1) №НОМЕР_4, відкритий на підставі договору № НОМЕР_4 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з видачею платіжної картки від 24.10.2016, до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Артем-Банк" Шевченка А.М. внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включивши до нього відомості про рахунок ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 29.08.1996, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса місця проживання: АДРЕСА_1) № НОМЕР_4, відкритий на підставі договору № НОМЕР_4 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з видачею платіжної картки від 24.10.2016.

4. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Артем-Банк" Шевченка А.М. надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни і доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з включеними до нього відомостями про рахунок ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 29.08.1996, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса місця проживання: АДРЕСА_1) № НОМЕР_4, відкритого на підставі договору № НОМЕР_4 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з видачею платіжної картки від 24.10.2016, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві " Артем-Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" (ідентифікаційний код 26253023, адреса: 04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 103) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1) понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 920 (одна тисяча дев'ятсот двадцять) грн.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко