Справа № 815/2182/18
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2182/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Єренкевич О.А.

За участю сторін:

Представника позивача: ОСОБА_1

Представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця (далі ФОП) ОСОБА_3 до головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, в якому позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 та складання акту перевірки №320/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 22.02.2018 року; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.04.2018 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: військовий збір на суму 3 877,50 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.04.2018 року, яким позивачу нараховані штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на суму 13 270,05 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.04.2018 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 41 034,70 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.04.2018 року, яким до позивача застосовані штрафні санкції за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами у розмірі 510,00 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02 квітня 2018 року, яким до позивача застосовані штрафні санкції за платежем: податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у розмірі 170,00 грн.; визнати протиправними та скасувати рішення № від 02 квітня 2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким донараховано 56 350,94 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та нараховано штрафні санкції у розмірі 9 976,47 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до норм п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається податковому органу лише за умови вручення такому платнику податків до початку її проведення копії наказу на її проведення та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Разом з тим копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 05.02.2018 року №676 та повідомлення про таку перевірку фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 або уповноваженим ним особам вручено головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області не було, що є грубим порушенням норм чинного податкового законодавства та позбавляє контролюючий орган права на проведення відповідної перевірки, складання за її результатами акту про наявність порушень податкового законодавства з боку платника податків та прийняття за її результатами податкових повідомлень-рішень.

Крім того позивачем зазначено, що ані ним, ані його представником до перевірки не надавалось жодних первинних документів щодо господарської діяльності ФОП ОСОБА_3, а тому висновки акту такої перевірки не можуть вважатись достовірними, повними та обєктивними.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3, складання за результатами такої перевірки акту №320/15-32-13- 05/НОМЕР_1 від 22.02.2018 року та винесення на підставі висновків цього акту спірних податкових-повідомлень рішень, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 29.05.2018 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання

25.07.2018 року ухвалою суду подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

26.09.2018 року, 23.10.2018 року у справі були проведені підготовчі судові засідання, в яких представниками позивача та відповідача були надані пояснення по справі, відзив на адміністративний позов (т. 1 а.с. 189-198) , а також додаткові письмові докази (т. 1 а.с. 201-262, т. 2 а.с. 27-77, 100, 105-107).

23.10.2018 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

21.11.2018 року в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник головного управління ДФС в Одеській області у судовому засіданні 21.11.2018 року проти задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_3 заперечувала з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов (т. 1 а.с. 189-198), та зазначила, що достатньою умовою для виникнення у контролюючого органу права на проведення документальної позапланової перевірки є факт надсилання платнику податків рекомендованим листом копії наказу про її призначення та повідомлення про початок її проведення, а тому відповідачем було вжито всіх заходів щодо дотримання цієї процедури та його дії є законними. При цьому перевірку ФОП ОСОБА_3 відповідачем було проведено на підставі первинних документів, що були надані контролюючому органу представником позивача за довіреністю ОСОБА_4

З огляду на вищезазначене, головне управління ДФС в Одеській області зазначає, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Судом у справі встановлено наступне.

ФОП ОСОБА_3 зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17.04.2015 року за номером №0013532 та знаходиться за адресою: 68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Воровського, 21.

22.01.2018 року головним управлінням ДФС в Одеській області на поштову адресу позивача було направлено запит від 22.01.2018 року №376/К/15-32-13-05-09, в якому повідомлялось про необхідність ФОП ОСОБА_3 прибути до контролюючого органу з метою надання до перевірки первинних документів та пояснень (т.1 а.с.260).

Вищезазначений лист позивачем отримано не було та за закінченням встановленого строку зберігання його було повернуто на адресу відповідача (т. 1 а.с. 261).

При цьому в період з 09.02.2018 року по 15.02.2018 року на підставі п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», відповідно до наказу №676 від 05.02.2018 року (т. 1 а.с. 201), виданого начальником ГУ ДФС в Одеській області, а також у звязку із надходженням від Єдиною державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців відомостей про ліквідацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_5 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 17.04.2015 року по 08.02.2018 року.

За результатами перевірки податковим органом було складено акт від 22.02.2018 року №320/15-32-13-05/НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 17-53, 75-111), у висновках якого зазначено про порушення позивачем вимог:

- пп. 177.5.2 п. 177.5 ст. 177 ПК України - не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за II квартал 2015 року по строку 09.08.2018 рік;

- пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1 ст.44, п. 177.10 ст.177 ПК України та «Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрати спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність», затверджений Наказом ДПА України від 16.09.2013 року №481 платник податків не належно проводив облік доходів в Книзі, що призвело до заниження даних отриманого доходу, які перенесені до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015, 2016 роки;

- п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4, п. 177.5 ст. 177 ПК України - занижено податок на доходи фізичних осіб, який підлягає сплаті до бюджету у період з 17.04.2015 року по 30.06.2016 на суму 32 827,76 грн. (за 2015 рік 21 981,17 грн.; за 2016 рік 10 846,60 грн.);

- пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, абзац «б» п.176.2 ст.176 ПК України, наказ Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» - платником податку включені відомості з недостовірними даними, а саме: не відображені в податковому розрахунку за формою 1 ДФ за 1 квартал 2017 року, 2 квартал 2017 року суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку за ознакою доходу « 101», які були виплачені (нараховані) найманим працівникам у вигляді заробітної плати;

- ч.2, п.1 ст.7 та п.8 ст.9 Закону України «Про збір га облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне старування» - занижено суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі - 56350,94 грн. (за 2015 рік -43413,80грн.; за 2016 рік -12937,14 грн.);

- п.п.1.2-1.5 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX, п.163.1 ст. 163, п.п.164.2.2 п.164.2 ст.164, ст.176, п.п.177.2 ст. 177 ПК України - платником занижено сплату військового бору на загальну суму у розмірі 3 102,00 грн. (за 2015 рік по строку сплати до 19.02.2016 року - 2198,12грн.; за 2016 рік по строку сплати до 19.02.2017 року у розмірі 903.88 грн.;

- вимоги п.2.6 ст.2, враховуючи вимоги п.1.2, ст.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» - несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку доходів та витрат, як виручки від діяльності продажу товарів у сумі - 2653,81 грн.;

- п.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року №265/95-BP - не проведено розрахункові операції на суму 35808,54 грн. через зареєстровані реєстратори розрахункових операцій.

22.02.2018 року акт перевірки від 22.02.2018 року №320/15-32-13-05/НОМЕР_1 було направлено позивачу засобами поштового звязку та отримано позивачем 18.03.2018 року, що підтверджується копією рекомендованого поштового відправлення, наявного в матеріалах адміністративної справи (т. 1 а.с. 204).

На підставі вищезазначеного акту перевірки головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області були винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 02.04.2018 року, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: військовий збір на суму 3 877,50 грн. (за основним платежем 3102, 00 грн. та штрафні санкції - 775, 5 грн.) (т. 1 а.с. 56-57);

- № від 02.04.2018 року, яким позивачу нараховані штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на суму 13 270,05 грн. (т. 1 а.с. 58-60);

- № від 02.04.2018 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 41 034,70 грн. (за основним платежем 32 827,76 грн. та штрафні санкції 8 206,94 грн.) (т. 1 а.с. 61-62);

- № НОМЕР_2 від 02.04.2018 року, яким до позивача застосовані штрафні санкції за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами у розмірі 510,00 грн. (т. 1 а.с. 63);

- № НОМЕР_3 від 02.04.2018 року, яким до позивача застосовані штрафні санкції за платежем: податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у розмірі 170,00 грн. (т. 1 а.с. 64);

- рішення № від 02.04.2018 року про застосування до позивача штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким донараховано 56 350,94 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та нараховано штрафні санкції у розмірі 9 976,47 грн.

Як вбачається з поштового відправлення та списку №6 згрупованих поштових відправлень, оскаржувані рішення були направлені позивачу 02.04.2018 року, та отриманні останнім 27.04.2018 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (т. 1 а.с. 256-257).

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України) він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (п.п.20.1.4 п. 20.1 статті 20 ПК України).

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом (пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України).

Згідно пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (п. 79.1 ст. 79 ПК України).

Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п. 79.2 ст. 79 ПК України)..

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова (п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Разом з тим, відповідно до п.п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому особисто чи його уповноваженому представнику копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, а відтак з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.

У разі ж не повідомлення, або несвоєчасного повідомлення платника податків про призначення такої перевірки, останній позбавляється можливості до початку проведення невиїзної перевірки у разі не погодження з відповідним наказом оскаржити його (обмежити реалізацію контролюючим органом відповідного наказу), а тому, на думку суду, в даному випадку платник податків, який вважає порушеним порядок та підставі призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом пред'явлення відповідної позовної заяви до суду незалежно від того, проведено перевірку чи ні.

При цьому невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 року у справі №809/1578/17.

При цьому згідно приписів ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з акту перевірки та зазначено представником відповідача у судових засіданнях, копію наказу ГУ ДФС в Одеській області від 05.02.2018 року №676 та повідомлення про проведення перевірки від 07.02.2018 року №275/13-05 було направлено ФОП ОСОБА_3 07.02.2018 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення, з огляду на що 09.02.2018 року контролюючий орган розпочав проведення такої перевірки.

На підтвердження зазначених обставин відповідачем було надано до суду список згрупованих поштових відправлень №4 (т. 1 а.с. 203) та роздруківку з інтернет-ресурсу «Пошук поштових відправлень Укрпошта» (т. 1 а.с. 262) з номером ідентифікатору поштового відправлення №220, з якого вбачається, що поштове відправлення за зазначеним номером було доставлено та вручено 09.02.2018 року.

При цьому представником позивача у судовому засіданні заперечувались обставини отримання ФОП ОСОБА_3 або його уповноваженою особою зазначених документів.

Суд зазначає, що при дослідженні списку згрупованих поштових відправлень №4 наданого ГУ ДФС в Одеській області до суду, неможливо встановити дату, коли було здійснено поштове відправлення; документів, які направлялись на адресу позивача, та номеру ідентифікатору поштового відправлення. Крім того на зазначеному документі відсутні будь-які підписи, як відправника так і працівника пошти, відсутній і відбиток календарного штемпеля.

При цьому, судом в межах офіційного зясування обставин справи було встановлено, що рекомендований лист з поштовим ідентифікатором №22 було направлено відповідачем іншому субєкту господарювання, а саме товариству з обмеженою відповідальністю «Південний Торговий Дім», яке знаходиться за адресою: 68610, Одеська область, м. Ізмаїл, Болградське шосе, буд.8-А, та було вручено зазначеному адресату 09.02.2018 року, про що свідчать листи Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта» №515 від 20.07.2018 року та №07-81-101від 23.07.2018 року (т. 2 а.с. 5, 25).

Зазначених доказів відповідачем спростовано не було. Інших доказів або обставин, які б свідчили про факт направлення головним управління ДФС в Одеській області на адресу позивача наказу від 05.02.2018 року №676 та повідомлення про проведення перевірки від 07.02.2018 року №275/13-05 відповідачем до суду надано не було.

Також представниками відповідача в судовому засіданні не було надано обґрунтованих пояснень щодо обєктивної можливості доставлення на адресу позивача (який знаходиться за межами м. Одеси) копії наказу ГУ ДФС в Одеській області від 05.02.2018 року №676 та повідомлення про її проведення від 07.02.2018 року №275/13-05 до 09.02.2018 року, тобто до часу, коли спірну перевірку відповідачем було розпочато.

При цьому Наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28 листопада 2013 року, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 року за №173/24950, затверджено Нормативи і нормативні строки письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку, які становлять - для поштових відправлень в межах області: Д+3, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; а 3 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що хоча ст. 79 Податкового кодексу України і не містить приписів щодо конкретного строку, за який час до початку проведення позапланової невиїзної перевірки платник податків повинен бути повідомлений про її проведення, але системний аналіз положень Податкового кодексу України (що регламентують права та обовязки контролюючих органів та субєктів господарювання) дає підстави суду вважати, що введення законодавцем для контролюючого органу обовязку повідомляти платників податків про проведення перевірки до її початку, є не формальною вимогою, а запровадженням певного правового механізму проведення таких перевірок, який спрямований на реалізацію функцій субєкта владних повноважень з одночасним дотриманням права суб'єктів господарювання на прийняття участі у проведенні таких перевірок, та, щонайменше, права подавати документи та пояснення з приводу її проведення.

При цьому судом встановлено, що головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області зазначеного нормативного механізму при проведенні перевірки ФОП ОСОБА_3 дотримано не було.

Судом при прийнятті рішення у справі №815/2182/18 враховано також правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 15.05.2018 року у справі №809/1578/17, в якій зазначено, що не повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що відповідачем не було надано до суду жодних доказів, які б свідчили про дотримання податковим органом положень ПК України, в частині належного повідомлення позивача про початок проведення документальної невиїзної позапланової перевірки, суд доходить висновку про протиправність дій головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 в період з 09.02.2018 року по 15.02.2018 року та складання за результатами її проведення відповідного акту перевірки №320/15-32-13- 05/НОМЕР_1 від 22.02.2018 року.

При цьому суд зазначає, що дані перевірок результатів діяльності платника податків, у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, є необхідною передумовою для прийняття відповідних рішень (податкових повідомлень-рішень, вимог та т.і.). Разом з тим, акт перевірки, отриманий в результаті документальної невиїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він складений за результатами перевірки, проведеної з порушенням порядку, встановленого законом. В свою чергу податкові повідомлення-рішення, рішення або вимоги прийняті за наслідками незаконної перевірки та висновків незаконного акту перевірки, який є недопустимим доказом, також не можуть вважатись правомірним та підлягають скасуванню.

Аналогічні правові висновки здійснені Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 821/597/17.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що податкові повідомлення-рішення головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 02.04.2018 року, № НОМЕР_4 від 02.04.2018 року, № від 02.04.2018 року, № НОМЕР_2 від 02.04.2018 року, № НОМЕР_3 від 02 квітня 2018 року та рішення № від 02 квітня 2018 року, які були винесенні на підставі акту перевірки від 22.02.2018 року, також підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

При цьому суд при прийнятті рішення про визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, не надає оцінку обґрунтованості висновків податкового органу, викладених в акті перевірки від 22.02.2018 року №320/15-32-13-05/НОМЕР_1 щодо наявності з боку ФОП ОСОБА_3 порушень податкового законодавства, з огляду на те, що такі висновки були зроблені відповідачем з порушенням процедури проведення податкової перевірки.

Суд також з цього питання враховує позицію позивача у справі, який при зверненні до адміністративного суду з даним адміністративними позовом, необхідність захисту своїх прав та інтересів в адміністративній справі №815/2182/18 обґрунтовував лише процедурними порушенням відповідачем положень податкового законодавства щодо порядку проведення податкової перевірки, та будь-яких письмових доказів та первинних документів щодо здійснення ФОП ОСОБА_3 господарської діяльності за період з 17.04.2015 року по 08.02.2018 року (за результатами якої визначались порушення податкового законодавства) до суду не надавав, а отже судом вони не досліджувались.

Представник головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області - головний державний ревізор-інспектор відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_5, яка безпосередньо проводила спірну документальну невиїзну позапланову перевірку позивача, в судових засідання також не надала жодних доказів на підтвердження факту належного повідомлення ФОП ОСОБА_3 про початок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. При цьому у підготовчих судових засіданнях даною посадовою особою будо зазначено, що перевірку нею було проведено на підставі первинних документів, наданих контролюючому органу представником позивача за довіреністю ОСОБА_4

В подальшому представник відповідача ОСОБА_5 повідомила суду, що зазначені первинні документи були наданні їй фахівцями Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, які в свою чергу отримали їх від представника позивача за довіреністю ОСОБА_4

Представник позивача проти зазначених тверджень заперечував, та зазначив, що ані позивачем, ані його уповноваженою особою, будь-яких первинних документів контролюючому органу не надавалось. Представником ГУ ДФС в Одеській області зазначеного твердження представника позивача в судовому засіданні спростовано не було.

Крім того за твердженням представника позивача в судовому засіданні, порядок отримання податковим органом первинних документів, на який посилались представники ГУ ДФС в Одеській області в судових засіданнях, суперечить приписам ст. 82 Податкового кодексу України.

Так, згідно статті 82 Податного кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта, в ньому вчиняється відповідний запис.

Отримання копій документів оформлюється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Суд зазначає, що головним управління ДФС в Одеській області не було надано до суду доказів, які б свідчили про дотримання податковим органом процедури отримання первинних документів від ФОП ОСОБА_3, надані відповідачем до суду первинні документи по господарській діяльності позивача не засвідченні ні підписом ФОП ОСОБА_3, ні підписом його уповноважених або посадових осіб, не скріплені печаткою. Крім того в матеріалах справи відсутній опис документів, які були отриманні відповідачем від уповноваженої особи позивача.

За таких обставин суд вважає недоведеним з боку відповідача належний порядок отримання головним управління ДФС в Одеській області первинних документів ФОП ОСОБА_3, а тому при розгляді справи не надає оцінку змісту наданих відповідачем до суду документів, як доказів здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_6, та не приймає зазначені документи в якості доказів правомірності та обґрунтованості оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідача та його рішення про застосування штрафних санкцій.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано квитанції від 05.05.2018 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у сумі 1 251,91 грн. та 1 762,00 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору з головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 179-183, 192-194, 205, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Воровського, 21) до головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправними дії головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 в період з 09.02.2018 року по 15.02.2018 року та складання акту перевірки №320/15-32-13- 05/НОМЕР_1 від 22.02.2018 року.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 02.04.2018 року, № НОМЕР_4 від 02.04.2018 року, № від 02.04.2018 року, № НОМЕР_2 від 02.04.2018 року, № НОМЕР_3 від 02 квітня 2018 року.

Визнати протиправними та скасувати рішення головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 02 квітня 2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 3013,91 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Пятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп. 15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Текст рішення виготовлений та підписаний суддею 30 листопада 2018 року.

Суддя О.В. Білостоцький

.