Справа № 0440/7275/18
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року Справа № 0440/7275/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Деркач О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Первинної професійної спілки Правозахисники країни до ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Первинної професійної спілки Правозахисники країни до ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України, в якій позивач просить суд:
- зобовязати ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України надати інформацію на запит Первинної професійної спілки Правозахисники країни від 16.03.2018 року за вих. № 117.
У обґрунтування позову позивач посилається на те, що він звернувся до ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України із запитом від 16.03.2018 року за вих. № 117 з проханням надати інформацію про послужний список лейтенанта поліції ОСОБА_2 та інформацію про її особисті показники та досягнення у службовій діяльності за час проходження служби у патрульній поліції. Запит стосувався члена Профспілки. Вказаний запит від 16.03.2018 року за вих. № 117 відповідачем було отримано 23.03.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Інформація на цей запит позивача від 16.03.2018 року не була надана відповідачем в пятиденний термін, як то передбачено ч.1 ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», що в свою чергу порушує права позивача в здійсненні своїх прав передбачених ст. 28 цього Закону, у звязку із чим позивач звернувся до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 року, після залишення позовної заяви без руху, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 20.11.2018 року.
Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не є професійною спілкою працівників поліції у розумінні ч.11 ст. 62 та чч.1,2 ст. 104 Закону України «Про національну поліцію», що утворюється в органах (закладах, установах) поліції, з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських. ДПД не є юридичною особою, відповідно, не є органом державної влади, не є роботодавцем будь-яких працівників поліції, відповідно не є роботодавцем членів Профспілки. ДПД є структурним підрозділом центрального управління поліції, який в межах компетенції організовує та забезпечує виконання Національною поліцією України покладених на неї завдань та функцій. Працівники ДПД не є членами Профспілки, про, що фактично йдеться у самому запиті від 16.03.2018 року № 117, оскільки членами Профспілки у запити хоч і голослівно, проте заявлено працівників зовсім інших територіальних (міжрегіональних) органів поліції, що унеможливлює розгляд запиту Профспілки ОСОБА_1 превентивної діяльності НПУ, як роботодавцем чи органом державної влади. Зазначили про те, що запит від позивача № 117 від 16.03.2018 року до відповідача надійшов 26.03.2018 року та був зареєстрований за вих. № 2866. 30.03.2018 року на адресу позивача було направлено відповідачем відповідь за вих № 1719/20/9-02-2018, в якій заявника було повідомлено, в межах компетенції ДПД, про обставини проходження служби ОСОБА_3 в поліції, призначення її на посаду начальника ювенальної превенції управління превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області та окремо повідомлено, що ГУНП в Дніпропетровській області є самостійним територіальним підрозділом поліції, керівник якого уповноважений самостійно призначити на посади працівників ГУНП в Дніпропетровській області. Зазначили про те, що є безпідставними очікування позивача, що ДПД мав обовязок розглянути запит Профспілки у 5-денний термін, встановлений ч.1 ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», оскільки застосування вказаної правової норми у виниклих спірних правовідносин є необґрунтованими.
Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представники сторін, кожен окремо, надали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Первинна професійна спілка "Правозахисники країни" легалізована у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про легалізацію профспілки, об'єднання профспілки від 03.06.2014 №353 та зареєстрована як юридична особа 06.06.2014 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб Серії АД №300170 від 11.06.2014 року.
Відповідно до п. 1.4. Статуту позивача, профспілка об'єднує осіб, які працюють в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, а також осіб, які звільнилися, у зв'язку з виходом на пенсію з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, а також інших осіб пов'язаних з правоохоронною діяльністю.
У відповідності до п. 2.1. Статуту, основна мета профспілки - здійснення представництво та захисту трудових соціально - економічних прав та інтересів членів Профспілки.
Судом встановлено, що на виконання взятих на себе завдань позивачем у порядку ст.28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» було направлено запит від 16.03.2018 року за № 117 до ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України, в якому позивач просив відповідача надати інформацію про послужний список лейтенанта поліції ОСОБА_2, а також надати інформацію про її особисті показники та досягнення у службовій діяльності за час проходження служби у патрульній поліції.
Зазначений запит отримано відповідачем 23.03.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи.
Запит позивача від 16.03.2018 року № 117 зареєстровано в ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України 26.03.2018 року за № 2866.
Листом №1719/20/9/02-2018 від 30.03.2018 року відповідачем було надано відповідь на запит позивача № 117 від 16.03.2018 року, в якому заявника було повідомлено, про те, що ОСОБА_3 з 07.11.2015 року прийнята на службу до Національної поліції України. У період з 16.01.2016 року до 23.06.2018 року проходила службу в Управлінні патрульної поліції в м.Дніпро на посаді інспектора роти № 5 батальйону № 4. З 23.06.2017 року була призначена на посаду начальника відділу завязків з громадськістю Управління патрульної поліції у м. Дніпро ОСОБА_1 патрульної поліції. Відповідно до службової характеристики наданої заступником начальника ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 з покладеними обовязками з організації роботи відділу справлялася добре. Згідно рапорту від 26.06.2017 року ОСОБА_3 виявила бажання працювати у відділі ювенальної превенції управління превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області. Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 25.10.2017 року № 326 о/с призначена на посаду начальника відділу ювенальної превенції управління превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області.
Окремо зазначено про те, що ГУНП в Дніпропетровській області у відповідності до ст.ст.13, 15 Закону України «Про національну поліцію» є територіальним органом поліції, посадові особи якого уповноважені згідно ч.1 ст. 47 цього ж Закону призначати на посади поліцейських відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про те, що позивач не є професійною спілкою працівників поліції у розумінні ч.11 ст. 62 та чч.1,2 ст. 104 Закону України «Про національну поліцію», що утворюється в органах (закладах, установах) поліції, з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських. ДПД не є юридичною особою, відповідно, не є органом державної влади, не є роботодавцем будь-яких працівників поліції, відповідно не є роботодавцем членів Профспілки. ДПД є структурним підрозділом центрального управління поліції, який в межах компетенції організовує та забезпечує виконання Національною поліцією України покладених на неї завдань та функцій. Працівники ДПД не є членами Профспілки, про, що фактично йдеться у самому запиті від 16.03.2018 року № 117, оскільки членами Профспілки у запиті хоч і голослівно проте заявлено працівників зовсім інших територіальних (міжрегіональних) органів поліції, що унеможливлює розгляд запиту Профспілки ОСОБА_1 превентивної діяльності НПУ, як роботодавцем чи органом державної влади. Отже, є безпідставними очікування позивача, що відповідач мав обовязок розглянути запит позивача від 16.03.2018 року № 117 у 5-денний термін, передбачений ч.1 ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Отже, матеріалами справи підтверджено, що на запит позивача від 16.03.2018 року №117, у встановлений ст.28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» строк, відповідь відповідачем надана не була.
Звертаючись до суду із цим позовом позивач посилається на те, що він звернувся до відповідача із запитом від 16.03.2018 року за вих. № 117, в якому просив надати інформацію про послужний список лейтенанта поліції ОСОБА_2, а також надати інформацію про її особисті показники та досягнення у службовій діяльності за час проходження служби у патрульній поліції, однак, відповіді на запит у пятиденний термін, як це передбачено нормами чинного законодавства відповідачем надано не було, що в свою чергу перешкоджає діяльності Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» в здійсненні своїх прав передбачених ст. 28 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності», у звязку із чим позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке.
Згідно статті 1 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, професійна спілка (профспілка) - це добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання); первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі; член профспілки - особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески.
Статтею 3 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності визначено сферу дії цього закону та встановлено, що його дія поширюється на діяльність профспілок, їх організацій, об'єднань профспілок, профспілкових органів і на профспілкових представників у межах їх повноважень, на роботодавців, їх об'єднання, а також на державні органи та органи місцевого самоврядування.
Особливості застосування цього Закону у Збройних Силах України (для військовослужбовців), Національній поліції, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України встановлюються відповідними законами.
Частинами 1, 2 статті 104 Закону України Про Національну поліцію передбачено, що для захисту своїх прав та законних інтересів працівники поліції можуть утворювати професійні об'єднання та професійні спілки відповідно до Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності. Професійні спілки поліції здійснюють свої повноваження із урахуванням обмежень, що накладаються на працівників поліції цим Законом. Професійним спілкам працівників поліції та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь.
Згідно з положеннями Статуту Первинної професійної спілки Правозахисники країни профспілка об'єднує громадян, повязаних спільними інтересами за родом їхньої професійної діяльності, трудової діяльності та навчання з метою представництва, реалізації та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів Профспілки.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об'єднаннями громадян.
Отже, розгляд запиту Професійної спілки Правозахисники країни від 16.03.2018 року за вих. №117 відповідачем повинен був здійснюватись у відповідності до вимог Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності від 15.09.1999 року №1045, зокрема, статті 28 зазначеного Закону, якою передбачено, що профспілки, їх об'єднання мають право одержувати безоплатно інформацію від роботодавців або їх об'єднань, державних органів та органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів, а також інформацію про результати господарської діяльності підприємств, установ або організацій. Зазначена інформація має бути надана не пізніше п'ятиденного терміну.
У своїх запереченнях відповідач посилається на відсутність у профспілки права на звернення до роботодавця, оскільки воно виникає лише щодо члена такої профспілки, а документи які б підтверджували членство ОСОБА_2 позивачем не надано, суд не відносить до обставин, які вказують на відсутність підстав для розгляду запиту Первинної професійної спілки Правозахисники країни в іншому порядку, ніж передбаченому Законом України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, адже позивач як легалізована профспілкова організація має всі необхідні правовстановлюючі документи, а тому користується усіма відповідними правами та повноваженнями у взаємовідносинах з роботодавцями.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що статтею 243 Кодексу законів про працю України гарантовано право громадян на об'єднання у професійні спілки.
Так, відповідно до Конституції України та Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності громадяни України мають право на основі вільного волевиявлення без будь-якого дозволу створювати професійні спілки з метою представництва, здійснення і захисту своїх трудових та соціально-економічних прав та інтересів, вступати до них та виходити з них на умовах і в порядку, визначених їх статутами, брати участь у роботі професійних спілок.
Держава визнає професійні спілки повноважними представниками працівників і захисниками їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів в органах державної влади та місцевого самоврядування, у відносинах з власником або уповноваженим ним органом, а також з іншими об'єднаннями громадян.
Права професійних спілок, їх об'єднань визначаються Конституцією України, Законом України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами (стаття 244 КЗпП).
Гарантії діяльності профспілок закріплені в статті 248 Кодексу законів про працю України. Так, для реалізації повноважень профспілок, передбачених Законом України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, члени виборних органів профспілкових організацій підприємств, установ і організацій, вищестоящих профспілкових органів, а також повноважні представники цих органів мають право, зокрема:
- вимагати і одержувати від власника або уповноваженого ним органу, іншої посадової особи відповідні документи, відомості та пояснення щодо умов праці, виконання колективних договорів, додержання законодавства про працю та соціально-економічних прав працівників;
- безпосередньо звертатися в усній або письмовій формі до власника або уповноваженого ним органу, посадових осіб з профспілкових питань;
- перевіряти розрахунки з оплати праці та державного соціального страхування, використання коштів на соціальні і культурні заходи та житлове будівництво.
Обов'язок власника або уповноваженого ним органу надавати інформацію на запити профспілок, їх об'єднань встановлений статтею 251 Кодексу законів про працю України, зокрема, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в тижневий строк надавати на запити профспілок, їх об'єднань інформацію щодо умов та оплати праці працівників, соціально-економічного розвитку підприємства, установи, організації та виконання колективних договорів і угод.
Держава забезпечує реалізацію права громадян на об'єднання у професійні спілки та додержання прав і інтересів профспілок. Держава визнає профспілки повноважними представниками працівників і захисниками їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів, співпрацює з профспілками в їх реалізації, сприяє профспілкам у встановленні ділових партнерських взаємовідносин з роботодавцями та їх об'єднаннями (стаття 13 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності).
Відповідно до статті 28 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності профспілки мають право одержувати безоплатно інформацію від роботодавців або їх об'єднань, державних органів та органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів.
Зазначена інформація має бути надана не пізніше п'ятиденного терміну.
Відповідно до статті 11 Закону України Про інформацію інформація про фізичну особу (персональні дані) це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.
Статтею 21 Закону України Про інформацію визначено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.
Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.
При цьому, до інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені відомості про факти порушення прав і свобод людини.
Правові відносини, пов'язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв'язку з обробкою персональних даних врегульовані Законом України Про захист персональних даних 1 червня 2010 року №2297-VI (далі Закон №№2297-VI).
Відповідно до статі 5 Закону №2297-VI об'єктами захисту є персональні дані.
Персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою.
Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.
Персональні дані, зазначені у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, оформленій за формою і в порядку, встановленими Законом України Про засади запобігання і протидії корупції, не належать до інформації з обмеженим доступом, крім відомостей, визначених Законом України Про засади запобігання і протидії корупції.
Не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України Про доступ до публічної інформації.
Законом може бути заборонено віднесення інших відомостей, що є персональними даними, до інформації з обмеженим доступом.
Згідно з статтею 7 Закону №2297-VI забороняється обробка персональних даних, зокрема, про членство в політичних партіях та професійних спілках. Положення вказаної норми не застосовується, якщо обробка персональних даних:
- здійснюється за умови надання суб'єктом персональних даних однозначної згоди на обробку таких даних;
- необхідна для здійснення прав та виконання обов'язків володільця у сфері трудових правовідносин відповідно до закону із забезпеченням відповідного захисту;
- здійснюється із забезпеченням відповідного захисту професійною спілкою, що створені відповідно до закону, за умови, що обробка стосується виключно персональних даних членів цих об'єднань та персональні дані не передаються третій особі без згоди суб'єктів персональних даних;
- необхідна для обґрунтування, задоволення або захисту правової вимоги.
Підставами для обробки персональних даних є: згода суб'єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; необхідність виконання обов'язку володільця персональних даних, який передбачений законом.
Поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб'єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Виконання вимог встановленого режиму захисту персональних даних забезпечує сторона, що поширює ці дані. Сторона, якій передаються персональні дані, повинна попередньо вжити заходів щодо забезпечення вимог цього Закону.
Відповідно до статті 16 Закону №2297-VI порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб'єкта персональних даних, наданої володільцю персональних даних на обробку цих даних, або відповідно до вимог закону.
Доступ до персональних даних третій особі не надається, якщо зазначена особа відмовляється взяти на себе зобов'язання щодо забезпечення виконання вимог цього Закону або неспроможна їх забезпечити.
Суб'єкт відносин, пов'язаних з персональними даними, подає запит щодо доступу до персональних даних володільцю персональних даних.
У запиті зазначаються:
1) прізвище, ім'я та по батькові, місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит (для фізичної особи - заявника);
2) найменування, місцезнаходження юридичної особи, яка подає запит, посада, прізвище, ім'я та по батькові особи, яка засвідчує запит; підтвердження того, що зміст запиту відповідає повноваженням юридичної особи (для юридичної особи - заявника);
3) прізвище, ім'я та по батькові, а також інші відомості, що дають змогу ідентифікувати фізичну особу, стосовно якої робиться запит;
4) відомості про базу персональних даних, стосовно якої подається запит, чи відомості про володільця чи розпорядника персональних даних;
5) перелік персональних даних, що запитуються;
6) мета та/або правові підстави для запиту.
Строк вивчення запиту на предмет його задоволення не може перевищувати десяти робочих днів з дня його надходження. Протягом цього строку володілець персональних даних доводить до відома особи, яка подає запит, що запит буде задоволено або відповідні персональні дані не підлягають наданню, із зазначенням підстави, визначеної у відповідному нормативно-правовому акті.
Запит задовольняється протягом тридцяти календарних днів з дня його надходження, якщо інше не передбачено законом.
З системного аналізу наведених норм права прямо вбачається, що Профспілка має право запитувати у роботодавця, яким є відповідач, інформацію з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів.
Судом встановлено, що відповідно до статуту первинної професійної спілки «Правозахисники країни», затвердженого загальними зборами засновників Первинної професійної спілки «Правозахисники країни», профспілка є добровільною неприбутковою організацією, створеною за територіальною та галузевою ознаками, що обєднує громадян, повязаних спільними інтересами за родом їхньої професійної діяльності, трудової діяльності та навчання з метою представництва, реалізації та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів Профспілки.
У березні 2018 року позивач звернувся до ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України із запитом від 16.03.2018 року за вих. № 117, в якому просив надати інформацію про послужний список лейтенанта поліції ОСОБА_2, а також надати інформацію про її особисті показники та досягнення у службовій діяльності за час проходження служби у патрульній поліції.
ОСОБА_2 є членом профспілки, про що запитом від 16.03.2018 року за №117 було повідомлено відповідача.
Отримання запитуваної інформації позивачем гарантується законодавством України, зокрема статтями 248, 251 Кодексу законів України про працю, статтею 28 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності.
Запитувана інформація не є конфіденційною та не відноситься до інформації з обмеженим доступом.
Так, позивач у своєму запиті від 16.03.2018 року за вих. № 117 просив відповідача надати інформацію про послужний список лейтенанта поліції ОСОБА_2, а також надати інформацію про її особисті показники та досягнення у службовій діяльності за час проходження служби у патрульній поліції.
Із запиту Профспілки від 16.03.2018 року за вих № 117 видно, що останні вже зверталися до ГУНП в Дніпропетровській області та УПП в Дніпропетровській області із запитами в яких просили надати інформацію, про послужний список лейтенанта поліції ОСОБА_3 та інформацію про особисті показники та досягнення у службовій діяльності за час проходження служби в патрульній поліції.
Листом №1719/20/9/02-2018 від 30.03.2018 року відповідачем було надано відповідь на запит позивача № 117 від 16.03.2018 року, в якому заявника було повідомлено, про те, що ОСОБА_3 з 07.11.2015 року прийнята на службу до Національної поліції України. У період з 16.01.2016 року до 23.06.2018 року проходила службу в Управлінні патрульної поліції в м. Дніпро на посаді інспектора роти № 5 батальйону № 4. З 23.06.2017 року призначена на посаду начальника відділу завязків з громадськістю Управління патрульної поліції у м. Дніпро ОСОБА_1 патрульної поліції. Відповідно до службової характеристики наданої заступником начальника ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 з покладеними обовязками з організації роботи відділу справлялася добре. Згідно рапорту від 26.06.2017 року ОСОБА_3 виявила бажання працювати у відділі ювенальної превенції управління превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області. Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 25.10.2017 року № 326 о/с призначена на посаду начальника відділу ювенальної превенції управління превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області.
Предметом спірних правовідносин у цій справі є бездіяльність відповідача щодо ненадання інформації на запит позивача від 16.03.2018 року за вих. № 117 в пятиденний термін, що передбачений ч.1 ст.28 Закону України "Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності".
Відповідач у справі не заперечує, що ним не було надано позивачу відповіді на запит від 16.03.2018 року за вих. № 117 у встановлений ст.28 Закону України "Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності" пятиденний строк.
Відповідно до Положення про ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України, а саме пункту 19 ОСОБА_1 здійснює розгляд звернення та скарг громадян, органів виконавчої влади, народних депутатів України, підприємств, установ, організацій, трудових колективів, публікацій у пресі з питань, повязаних з діяльністю ДПД, відповідних підрозділів ГУНП.
Отже, суд дійшов висновку про те, що відповідач свої обов'язки належним чином не виконав, запитувану інформацію, розпорядником якої є відповідач, на запит позивача від 16.03.2018 року за вих. № 117 не надав, у передбачений законом строк, чим допустив порушення вимог ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Посилання відповідача на те, що позивач не є професійною спілкою працівників поліції у розумінні ч.11 ст. 62 та чч.1,2 ст. 104 Закону України «Про національну поліцію», що утворюється в органах (закладах, установах) поліції, з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного позовні вимоги Первинної професійної спілки Правозахисники країни до ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльність ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України щодо ненадання в пятиденний термін, що передбачений ч.1 ст. 28 Закону України Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності запитуваної інформації на запит Первинної професійної спілки Правозахисники країни від 16.03.2018 року за вих. №117.
Щодо позовних вимог про зобовязання ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України надати інформацію на запит Первинної професійної спілки Правозахисники країни від 16.03.2018 року за вих. № 117, слід зазначити про такі обставини.
Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Заявлені вимоги позивача про зобовязання ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України надати інформацію на запит Первинної професійної спілки Правозахисники країни від 16.03.2018 року за вих. № 117, є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача, у звязку із чим позовні вимоги і цій частині задоволенню не підлягають.
Крім того, суд зазначає про те, що листом №1719/20/9/02-2018 від 30.03.2018 року відповідачем вже надано відповідь на запит позивача № 117 від 16.03.2018 року.
Щодо стягнення з ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України на користь Первинної професійної спілки Правозахисники країни витрати по підготовці справи до розгляду в розмірі 3 000,00 грн., слід зазначити про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України до видів судових витрат належать судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи.
До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, повязані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (п. 5 ч. 3 ст. 132 КАС України).
За приписами частини 1 статті 138 КАС України розмір витрат, повязаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Частиною 9 статті 139 КАС України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обовязковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
В обґрунтування понесених витрат по підготовці справи до судового розгляду позивачем надано договір про надання послуг по підготовці по справи до розгляду №19/09-01 від 19.09.2018 року, квитанцію № 19-09-1 від 19.09.2018 року довільної форми, в якій зазначено найменування послуг, сума, підписи замовника та виконавця, дата оплати, також надано акт про оплату послуг від 19.09.2018 року та розрахунок наданих послуг.
Платіжних (розрахункових) документів, рахунків на оплату та інших документів, які б можливо було вважати платіжними документами та належними доказами здійснення оплати позивачем не надано.
Таким чином, позивачем не підтверджено належними платіжними документами факту понесення витрат, повязаних з розглядом справи, у звязку із чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
У відповідності зі статтею 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини першої статті Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (частина перша статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно зі статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та обєктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов Первинної професійної спілки Правозахисники країни до ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України підлягає задоволенню частково в частині визнання протиправною бездіяльність ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України щодо ненадання в пятиденний термін, що передбачений ч.1 ст. 28 Закону України Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності запитуваної інформації на запит Первинної професійної спілки Правозахисники країни від 16.03.2018 року за вих. № 117.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає про те, що відповідач ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України є структурним підрозділом Національної поліції України, тому, відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 881,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Первинної професійної спілки Правозахисники країни до ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_1 превентивної діяльності Національної поліції України щодо ненадання в пятиденний термін, що передбачений ч.1 ст. 28 Закону України Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності запитуваної інформації на запит Первинної професійної спілки Правозахисники країни від 16.03.2018 року за вих. № 117.
В іншій частині позовних вимог Первинної професійної спілки Правозахисники країни - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В Ільков