Справа № 806/1254/18
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1254/18

Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович Ірина Едуардівна

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

26 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Матохнюка Д.Б. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: ОСОБА_7,

представника відповідача: Наумчука Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року (повний текст якої складено в м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 лютого 2008 року ОСОБА_4 уклала договір купівлі продажу нежитлової будівлі телятника загальною площею 836,3 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_1, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру правочинів № 5510042 від 27.02.2018. (а.с.34)

02 квітня 2008 року Малинським районним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації був виданий витяг № 18341312 та здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_4 на нежитлову будівлю телятника, яка знаходиться по АДРЕСА_1. (а.с.35)

05 грудня 2017 року Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області винесло до ОСОБА_4 податкове повідомлення-рішення № 4267-51 про визначення суми податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік на суму 11524,21 гривень.

На вищезазначене податкове повідомлення-рішення від 05.12.2017 № 4267-51 позивачем 18 грудня 2017 було подано скаргу до Державної фіскальної служби України, в якій зазначено, що на час оформлення податкового повідомлення-рішення від 05.12.2017 № 4267-51 нежитлова будівля телятника, яка знаходиться по АДРЕСА_1 фактично була відсутня як будівля, оскільки була протиправно знищена у 2015-2016 роках не встановленими під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000789 особами, а тому з огляду на відсутність об'єкта оподаткування, передбаченого ст. 266 Податкового кодексу України, позивач просила скасувати податкове повідомлення (а.с.25-28).

Державна фіскальна служба України в рішенні про результати розгляду скарги від 01.03.2018 № 2987/У/99-99-11-02-01-14 залишила без змін повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 05.12.2017 № 4267-51, а скаргу ОСОБА_4 - без задоволення(а.с.21).

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною 4 статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон України № 1952-IV) визначено види нерухомого майна, щодо яких проводиться державна реєстрація прав. Так згідно з частинами 1 та 3 статті 5 Закону України № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до вищезазначених нормативно-правових актів, право власності на нежитлову будівлю телятника по АДРЕСА_1, яка є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, підлягає державній реєстрації.

Позивачем 02.04.2008 була здійснена така реєстрація права власності на нежитлову будівлю телятника по АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18341312 (а.с.35).

Підпунктом 266.7.4. пункту 266.7 статті 266 ПК України передбачено, що органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов'язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об'єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Порядку подання органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та органами, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, відомостей, необхідних для розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 476 Мін'юст подає ДФС інформацію про об'єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у тому числі нерезидентів, із зазначенням прізвища, імені та по батькові фізичної особи, реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органові і мають відмітку у паспорті), найменування юридичної особи та її податкового номера, адреси і типу нерухомого майна, його реєстраційного номера, загальної та житлової площі нерухомого майна, виду спільної власності (у разі, коли таке майно належить на праві спільної власності), розміру частки у праві спільної власності (у разі, коли таке майно належить на праві спільної часткової власності), підстави виникнення права власності і дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Таким чином, розрахунок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки здійснюється органами Державної фіскальної служби на підставі інформації про перебування об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у власності фізичних та юридичних осіб, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Твердження позивача про те, що податкове повідомлення-рішення від 05.12.2017 №4267-51 є протиправним, оскільки на час його оформлення будівля телятника фактично була знищена, а отже у неї, як у платника податку був відсутній об'єкт оподаткування, передбачений ст. 266 Податкового кодексу України, суд вважає таким, що суперечить чинному законодавству з огляду на таке.

Як вже зазначалось вище, органи Державної фіскальної служби здійснюють розрахунок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на підставі інформації про перебування об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у власності фізичних та юридичних осіб, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 349 ЦК України у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Оскільки, позивач відповідних зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вносила і на час складання відповідачем податкового повідомлення-рішення від 05.12.2017 №4267-51 нежитлова будівля телятника, яка знаходиться по АДРЕСА_1 перебувала у власності ОСОБА_4, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.32-33), суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та прийнятим відповідно до чинного законодавства.

Суд також не приймає до уваги аргументів позивача про те, що податкове повідомлення-рішення від 05.12.2017 № 4267-51 прийняте з порушенням законодавства, тому що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який підлягає застосуванню податковим органом, відомості про належність позивачу на праві власності будівлі телятника по АДРЕСА_1 - відсутні, натомість вказана інформація наявна лише у Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 2 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Згідно з ч.1 с. 13 Закону № 1952-IV державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

З наведеного вбачається, що Реєстр прав власності на нерухоме майно є складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому Головне управління ДФС у Житомирській області здійснюючи розрахунок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на підставі інформації про перебування об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у власності фізичних та юридичних осіб, яка містилася в Реєстр прав власності на нерухоме майно, діяло відповідно до норм пункту 266.3 статті 266 ПК України.

На підставі вищевказаного суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 05.12.2017 № 4267-51 є законним, а позовні вимоги ОСОБА_4 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 листопада 2018 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Матохнюк Д.Б. Курко О. П.