Справа № 264/5967/18
Суддя: Пустовойт Т. В.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/5967/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Пустовойт Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що 22 жовтня 2018 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №683335 винесено за те, що 22 жовтня 2018 року о 09.31 годині ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 біля будинку №150-а по вул.Шевченка в м.Маріуполі та здійснив виїзд на трамвайну колію зустрічного напрямку, чим порушив п.11.9 Правил дорожнього руху України. Із постановою не згоден і просить її скасувати, оскільки вважає її необґрунтованою і незаконною. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказав, що дійсно при вказаних в постанові обставинах здійснив порушення ПДР, але вчинив це в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, оскільки об'їхав яму на дорозі завглибшки майже 10 см. Крім того зазначив, що постанова винесена з процесуальними порушеннями, а саме не правильно вказано місце правопорушення, оскільки біля будинку №150-а по вул.Шевченка в м.Маріуполі його зупинили працівники поліції, а яма, яку він об'їжджав, а тому виїхав на трамвайну колію зустрічного напрямку, знаходиться біля будинку №174 по вул.Шевченка в м.Маріуполі. Вважає постанову посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав відповідь на відзив, в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив з врахуванням викладених ним пояснень, задовольнити його позов та скасувати постанову від 22.10.2018 року, як протиправну.

Представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 04.01.2018 року, в судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду відеозапис правопорушення та відзив на пред'явлений позов, згідно якого позовні вимоги не визнала, зазначила про законність дій поліцейського роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Піліпенко С.І., оскільки позивачем було допущено порушення правил дорожнього руху, а саме, керуючи автомобілем НОМЕР_2 біля будинку №150-а по вул.Шевченка в м.Маріуполі, здійснив виїзд на трамвайну колію зустрічного напрямку, чим ОСОБА_1 порушив п.11.9 Правил дорожнього руху України. За скоєне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Оскільки обидві сторони у справі в судове засідання не з'явилися, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №683335 інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області капітана поліції Піліпенко С.І. було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема за те, що він 22 жовтня 2018 року о 09.31 годині, керуючи автомобілем НОМЕР_1 біля будинку №150-а по вул.Шевченка в м.Маріуполі та здійснив виїзд на трамвайну колію зустрічного напрямку, чим порушив п.11.9 Правил дорожнього руху України. Вказане порушення тягне за собою відповідальність, передбачену ч.2 ст.122 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 425 грн.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно постанови серії ЕАВ №683335 ОСОБА_1 порушив п.11.9 Правил дорожнього руху України.

Пунктом 11.9 Правил дорожнього руху України забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

Позивачем не оспорюється, що він керував автомобілем в зазначений час, здійснив виїзд на трамвайну колію зустрічного напрямку, однак останній зазначає, що вчинив це в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, оскільки об'їхав яму на дорозі завглибшки майже 10 см, на підтвердження чого надає відповідні фото.

З відеозапису наданого представником відповідача оптичного диску, вбачається що водій автомобіля НОМЕР_1 здійснив виїзд на трамвайну колію зустрічного напрямку, при цьому об'їхавши трамвай, який рухався в попутному йому напрямку.

Відповідальність за порушення пункту 11.9 Правил дорожнього руху України передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України, встановлено, що перешкодою для руху є нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача щодо вчинення ним правопорушення в стані крайньої необхідності, оскільки як убачається з наданого суду відеозапису колона автомобілів рухається праворуч від трамваю, який рухається з ними в попутному напрямку та два автомобілі, одним з яких керував позивач, відділившись від колони, здійснили обгін трамваю та виїхали на трамвайну колію зустрічного напрямку, при цьому перешкод або небезпеки, яка загрожувала б державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, відеозаписом не підтверджено.

Щодо посилання позивача про неправильне зазначення поліцейським місця правопорушення, а саме будинок №150-а по вул.Шевченка в м.Маріуполі (місце зупинки працівниками поліції), замість будинку №174 по вул.Шевченка в м.Маріуполі (місце розташування ями, яку він об'їжджав), суд зазначає, що вказаний факт не спростовує здійснення позивачем адміністративного правопорушення, а лише є намаганням останнього уникнути адміністративної відповідальності.

Крім того, позивачем надано відповідь на відзив, в якому відповідно до ч.1 ст.163 КАС України, позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення, у зв'язку з чим суд не приймає до уваги посилання позивача на ст.ст.92,102 КАС України.

Разом з тим, зауважує, що Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори закріплювані на форменому одязі та службових транспортних засобах.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що інспектор поліції діяв в межах своїх повноважень при наявності адміністративного правопорушення в діях позивача, за вчинення якого у передбаченому чинним законодавством порядку виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, при визначенні розміру якого працівник патрульної поліції врахував особу порушника та конкретні обставини справи, права позивача при цьому порушені не були, посилання позивача на допущені помилки поліцейським при складанні постанови, суд розцінює як намагання останнього уникнути адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим, у задоволенні позову відмовляє у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 243-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Т.В. Пустовойт