Справа № 804/436/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

13 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 804/436/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі Верхньодніпровського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року (суддя Врона О.В.)

у справі № 804/436/18

за позовом Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі Верхньодніпровського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету

до Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Верхньодніпровської районної державної адміністрації

треті особи: Фонд державного майна України, Верхньодніпровська районна рада Дніпропетровської області

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Дніпровський державний аграрно-економічний університет в особі Верхньодніпровського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету звернувся до суду з позовом до Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Верхньодніпровської районної державної адміністрації, за участю третіх осіб - Фонду державного майна України, Верхньодніпровської районної ради Дніпропетровської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Тарасової Л.В. про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна індексний номер 17948912 від 12.12.2014 14:00:16, об'єкт нерухомого майна - будівля за адресою Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, м. Верхньодніпровськ, вул. Дидишка, будинок 3;

- визнати бездіяльність державного реєстратора Реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції, яка полягає у не вчиненні дій щодо реєстрації права державної власності на їдальню коледжу протиправною та зобов'язати державного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Верхньодніпровської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву та документи Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету про державну реєстрацію права державної власності на їдальню коледжу площею 208,7 кв.м., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Верхньодніпровськ, вул. Дидишка, будинок 3.

Позов обґрунтований тим, що державний реєстратор, приймаючи оскаржуване рішення, не встановив факту відсутності перебування їдальні коледжу у державній власності. Надані позивачем докази підтверджують перебування цього нерухомого майна саме у державній власності і безпідставністю у зв'язку віднесення його до безхазяйного нерухомого майна.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 закрито провадження у справі у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд встановив, що у даній справі спір стосується не стільки правомірності дій та рішень державного реєстратора Верхньодніпровського районного управління юстиції щодо нерухомого майна, скільки фактичного визнання права власності на це нерухоме майно. З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 08.05.2018, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Позивач зазначає, що суд не прийняв до уваги факт доведеності належності закладу громадського харчування працівників та студентів Верхньодніпровського коледжу ДДАЕУ площею 208,7 кв.м, що розташована за адресою: м. Верхньодніпровськ, вул. Дедишка, 3, до державної власності, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо державного майна від 11.12.2015 № 10-1522588. Також судом не прийнято до уваги письмове пояснення Фонду державного майна України від 19.03.2018 №10-25-5377 щодо підтвердження належності закладу до об'єкту державної власності.

Крім того, суд першої інстанції не з'ясував той факт, що районною радою оспорюється право власності не на їдальню коледжу, а на інший об'єкт, а саме: учбово-виробничий комбінат. Позивач вказує, що зазначена у рішенні про відмову у державній реєстрації підстава перебування їдальні коледжу на обліку безхазяйного майна не передбачена Законом. При цьому, згідно ухвали Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09.07.2018 у справі №173/1024/18 заяву Верхньодніпровської районної ради про передачу коледжу у районну комунальну власність залишено без розгляду. Таким чином, оскільки на момент взяття на облік безхазяйного майна - їдальні коледжу державному реєстратору було відомо про перебування останньої у державній власності, державний реєстратор умисно ухилився від встановлення факту відсутності перебування їдальні коледжу у державній власності.

Представники позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідача та третьої особи Верхньодніпровської районної рада Дніпропетровської області проти задоволення апеляційної скарги заперечують, вважають, що судом першої інстанції прийнято законне судове рішення про закриття провадження в адміністративній справі, враховуючи наявний мі сторонами спір про право на нерухоме майно.

Представник третьої особи - Фонду державного майна України просить розглянути справу в відповідності до закону, не спростовує факту наявного між сторонами спору стосовно належності визначеного позивачем нерухомого майна.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, полягають в наступному.

12.12.2014 рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Тарасовою Л.В. за заявою Верхньодніпровської районної ради взято на облік в якості безхазяйного нерухомого майна будівлю, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхньодніпровськ, вулиця Дидишка, будинок 3, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

20.09.2016 позивач звернувся до Реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції із заявою про державну реєстрацію права державної власності на їдальню коледжу - будівлю, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхньодніпровськ, вул. Дидишка, будинок 3.

Рішенням державного реєстратора від 21.09.2016 №31496771 відмовлено у державній реєстрації права державної власності на вищевказану будівлю у зв'язку зі знаходженням цієї будівлі на обліку безхазяйного майна.

Позивач зазначає, що доказами належності їдальні коледжу до державної власності є, зокрема, факт перебування їдальні на балансі та у віданні сільськогосподарського технікуму, правонаступником якого є Коледж, щонайменше з 1965 року, що підтверджується наданим на запит коледжу листом Державного архіву Дніпропетровської області від 02.04.2013 №59 та наданими архівом копіями сторінок рішення виконкому Верхньодніпровської міської Ради депутатів трудящих від 19.09.1964 № 391, протоколу четвертої сесії виконкому Верхньодніпровської міської Ради депутатів трудящих від 23.08.1965. Крім того, Фонд державного майна України письмово підтвердив факт належності спірного закладу до об'єкту державної власності.

Одночасно, матеріали справи містять пояснення третьої особи - Верхньодніпровської районної ради Дніпропетровської області з посиланням на відповідні документи, що спірне приміщення їдальні не знаходилось у власності позивача. Третя особа вважає, що ані Дніпровський державний аграрно-економічний університет, ані Верхньодніпровський коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету не мають жодних прав на спірне нерухоме майно, а його перебування на балансі позивача та включення до Єдиного державного реєстру об'єктів державної власності є безпідставним.

Також апеляційний суд враховує, що ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09.07.2018 у справі № 173/1024/18 за заявою Верхньодніпровської районної ради Дніпропетровської області про передачу безхазяйної нерухомої речі, а саме: будівлі, що розташована за адресою: Дніпропетровська область Верхньодніпровський район м. Верхньодніпровськ, вул. Дидишка будинок 3, у комунальну власність, яка набрала законної сили, встановлено, що Дніпровський аграрно-економічного університет в особі Верхньодніпровського коледжу Дніпровського аграрно-економічного університету є заінтересованою особою щодо цього майна, оскільки користується зазначеним майно і дане майно перебуває у неї на балансі. Дана заінтересована особа заявляє про свої права на нерухому будівлю, яку Верхньодніпровська районна рада Дніпропетровської області просить передати у комунальну власність.

На час прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали від 08 травня 2018 року спір про право між заінтересованими особами у встановленому порядку не вирішений.

Виходячи з вказаних обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що спір в межах даної справи стосується відносин щодо права власності на нерухоме майно і з посиланням на певні конкретні обставини вказує на його належність до тих спірних правовідносин, які вирішуються за правилами цивільного, а не адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб'єкт владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (п.7 ч.1 ст.4) - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Виходячи із змісту вказаних правових норм, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій. При цьому визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже є недостатнім поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його рішення (акт індивідуальної дії).

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

За правилами ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

В даному випадку спірні правовідносини пов'язані із реєстрацією майнового права на нерухоме майно, внаслідок чого порушується право власності позивача на означене нерухоме майно як майно державної власності.

Тобто у даній справі спір фактично стосується не оскарження рішень суб'єкта владних повноважень, пов'язаних з реалізацією його компетенції у сфері управління, а права власності на нерухоме майно.

З огляду на встановлене, апеляційний суд вважає, що між позивачем та відповідачем (суб'єктом владних повноважень) немає жодних правовідносин, які б мали ознаки публічно-правових відносин, спір не є публічно-правовим, оскільки існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Висновки суду узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 21.03.2018 у справі № 802/1792/17-а та постанові від 12.04.2018 у справі №817/1048/16.

Дана справа з огляду на суб'єктний склад сторін та суть спору підлягає розгляду господарським судом.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 312, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі Верхньодніпровського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року у справі № 804/436/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко