Справа № 440/4253/18
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

30 листопада 2018 року

м. Полтава

Справа № 440/4253/18

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Слободянюк Н.І., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Атол" до Машівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Атол" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Машівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Машівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про накладення штрафу від 12 листопада 2018 року ВП №56740580 .

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження в адміністративній справі за даним позовом, суддя виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно із статтею 4 цього Кодексу адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; а публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 цього ж Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 згаданого Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведеної норми свідчить, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до адміністративного суду лише в разі відсутності іншого судового порядку оскарження. Якщо ж законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Згідно із частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, за правилами статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" усі рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ, а рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем оскаржується постанова державного виконавця від 12 листопада 2018 року ВП № 56740580 про накладення штрафу за невиконання законних вимог державного виконавця, пов'язаних з примусовим виконанням виконавчого листа (наказу) № 917/2367/14, виданого 03 вересня 2015 року Господарським судом Полтавської області у господарській справі. При цьому із матеріалів позовної заяви не слідує, що виконавче провадження ВП № 56740580 є зведеним.

Таким чином, постанова державного виконавця від 12 листопада 2018 року ВП № 56740580 підлягає оскарженню до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Суд звертає увагу на те, що в силу положень частини другої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" до адміністративного суду підлягають оскарженню рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання постанови державного виконавця про накладення штрафу, тобто рішення, дії та бездіяльність, які у часі слідують за постановою про накладення штрафу і пов'язані з її примусовим виконанням.

Судом не враховуються роз'яснення, що містяться у постанові Пленуму ВАСУ від 13 грудня 2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" щодо поширення юрисдикції адміністративних судів на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Суд зауважує, що постанова Пленуму ВАСУ від 13 грудня 2010 року № 3 із змінами ґрунтується на нормах Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який втратив чинність з дня набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

За приписами частини першої статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно із частиною першою статті 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції .

Враховуючи викладене, спір, з яким звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Атол", підлягає розгляду судом, який видав виконавчий лист (розглянув справу як суд першої інстанції), в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України. Юрисдикція адміністративного суду на вказаний спір не поширюється.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Беручи до уваги те, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Атол" не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, наявні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтями 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Атол" до Машівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Роз'яснити позивачу, що справа підлягає розгляду господарським судом, який видав виконавчий лист, у порядку господарського судочинства.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Н.І. Слободянюк