Справа № 826/14436/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 листопада 2018 року м. Київ № 826/14436/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору,Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
прозобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (адреса: 04214, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича (адреса: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код 21708016), в якому просить суд:

зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача ОСОБА_1, як вкладника ПАТ "Банк Михайлівський", який має право на відшкодування коштів у розмірі 57 893, 13 грн., які обліковуються на поточному рахунку в ПАТ "Банк Михайлівський" № НОМЕР_2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2018 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справ, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 23.10.2018.

23.10.2018 судом оголошувалась перерва, розгляд справи призначено на 27.11.2018.

23.10.2018 представником позивача подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду за захистом своїх прав.

В обґрунтування своєї заяви представник позивача вказав, що до звернення до адміністративного суду з даним позовом позивачем виживалися заходи щодо захисту прав та інтересів шляхом звернення з позовом до Шевченківського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи по суті заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, проаналізувавши наведені сторонами обставини та наявні у матеріалах позовної заяви докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківскього районного суду міста Києва від 23.03.2018 (суддя Юзькова О.Л.) відкрито провадження у справі № 761/8594/18 та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Шевченківскього районного суду міста Києва від 25.06.2018 провадження у справі № 761/8594/18 закрито.

Судом у тексті ухвали зазначено, що відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 та позицій викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 820/11591/15, перевірка законності дій та рішень посадової особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виконання покадених на неї владних функцій у сфері реалізації публічних інтересів держави проводиться у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, позивач звернувся до цивільного суду в межах строків щодо захисту свого права у порядку цивільного судочинства у відповідності правовим позиціям, що склалися на момент подання позовної заяви, проте даний спір не був вирішений по суті у звязку з визначенням адміністративної юрисдикції для вирішення даної категорії справ.

Судом враховується те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами ст. 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Європейський суд зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому, як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Проаналізувавши у сукупності наведені позивачем у заяві доводи та наявні у матеріалах справи докази, беручи до уваги звернення позивачем за захистом своїх прав до суду у порядку цивільного судочинства, враховуючи зміну правових позицій Верховного Суду щодо визначення юрисдикції даної категорії справ, з метою забезпечення можливості позивача звернутись до суду для вирішення спору, суд вважає вказану заяву обґрунтованою, а причини пропущення строку поважними, відтак заява є такою, що підлягає задоволенню, у зв'язку з чим пропущений позивачем строк звернення до суду підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 241-243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_4 про поновлення строку на звернення до суду задовольнити.

2. Поновити ОСОБА_4 строк на звернення з позовом до адміністративного суду.

Ухвала, відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 28.11.2018.

Суддя К.С. Пащенко