Справа № 807/730/18
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2018 року м. Ужгород№ 807/730/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Попович М.М.

за участю:

позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Азур Ейр Україна" , представники- Балицький О.П., ОСОБА_2

відповідача: Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України , представник - не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Азур Ейр Україна" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Азур Ейр Україна" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, яким просить:

1.Задовольнити повністю адміністративний позов Авіакомпанії, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 13.04.2018 про застосування до ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», , штрафних санкцій у сумі 2 746 590 грн.

1. Позиції сторін

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є необґрунтованими та помилковими, оскільки судження податкового органу про порушення вимог податкового законодавства ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», а саме: за неподання звіту про контрольовані операції за 2014 рік після спливу 30 календарних днів, наступних за днем граничного строку сплати штрафу відповідно до п. 120.3 ст. 120 Кодексу, після застосування штрафних санкцій, спростовується тим, що на момент оплати штрафної санкції в розмірі 365400 грн. відповідно до винесеного ГУ ДФС у Закарпатській області податкового повідомлення-рішення № від 20.09.2016 року, а також після здійснення безпосередньої оплати Авіакомпанія не була законодавчо зобов'язана подати звіт про контрольовані операції за 2014 рік протягом 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів), в даному випадку - до 7 листопада 2016 року включно. Зазначає, що під час проведення 27.03.2018 року позапланової перевірки Авіакомпанії, відповідач не врахувала, що порушення, передбачене п. 120.3 ст. 120 ПКУ, на час існування правовідносин щодо неподання звіту про контрольовані операції за 2014 рік відповідальність за таке порушення податковим законодавством не була передбачена.

17 серпня 2018 року від представника відповідача надійшов відзив на даний адміністративний позов, відповідно до якого зазначає, що перевіркою встановлено, що на порушення п.п.39.4.2 п.39.4 ст.39 Податкового Кодексу України, ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» не подано звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до 01 травня 2015 року. Таким чином, у разі встановлення контролюючим органом фактів неподання платником звіту про контрольовані операції та/або документації з трансферного ціноутворення, у т.ч. за 2013-2015 звітні роки та застосування до 01.01.2017р. штрафу (штрафів) згідно із п.120.3 ст.120 Кодексу, після спливу календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати такого штрафу, контролюючим органом, починаючи з 01.01.2017 року мають застосовуватись штрафні санкції, передбачені абз.7 п.120.3 ст.120 Кодексу. Враховуючи вищенаведене Офіс великих платників податків ДФС, вважає позовну заяву ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» безпідставною та просить суд залишити її без задоволення.

19 вересня 2018 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшли письмові додаткові пояснення, в яких зазначає, що за неподачу у строк до 01 травня 2015 року звіту про контрольовані операції за 2014 рік до ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» було застосовано штраф відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 20.09.2016 р. в сумі 365 400 грн., який був сплачений платником податків 03.10.2016 р. Тобто, ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» понесло відповідальність за неподачу звіту відповідно до норм Податкового кодексу України у редакції, що діяла на момент виявлення такого порушення фіскальним органом в 2016 році. З 01.01.2017 року у Податковому кодексу України з'явилась норма - абзаци 6, 7 пункту 120.3 статті 120 ПКУ. Тобто, зазначений вид відповідальності, як і склад порушення, з'явився у Податковому кодексі України лише з 01.01.2017 року, проте був відсутній на момент застосування до ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» штрафних санкцій за неподачу відповідного звіту у вересні 2016 року.

В судовому засіданні представники позивача підтримали даний адміністративний позов з мотивів наведених вище.

Представник відповідача в судове не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах даної адміністративної справи ( номер штрих-коду 660) та яке відповідач отримав 05 листопада 2018 року.

Заслухавши представника позивача, встановивши обставини справи на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, проаналізувавши норми права, які підлягають або не підлягають застосуванню до даних правовідносин, надавши оцінку кожному аргументу сторін та мотиви суду, з яких суд дійшов до висновків у справі, констатує наступне.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 27.03.2018 року завідувачем сектору перевірок трансферного ціноутворення та фінансових операцій Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_3 згідно наказу Офісу великих платників податків №413 від 14.03.2018 проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» (36129430) з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині неподання звіту про контрольовані операції за 2014 рік після застосування штрафних санкцій.

За результатами даної перевірки складено акт №42/28-10-48-15/36129430 від 27.03.2018 року про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» (надалі - Авіакомпанія) з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині неподання звіту про контрольовані операції за 2014 рік після застосування штрафних санкцій (надалі - Акт №42/28-10-48-15/36129430 від 27.03.2018) ( а.с.25-26).

За результатами проведеної позапланову невиїзної перевірки контролюючим органом встановлено порушення Авіакомпанією вимог п.п.39.4.2 п.39.4. статті 39 ПКУ в частині неподання звіту про контрольовані операції за 2014 рік після застосування штрафних санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи , погодившись з висновками проведеної ГУ ДФС у Закарпатській області позапланової невиїзної перевірки з питань подання (своєчасності подання) платником податку звіту про контрольовані операції за 2014 рік до 01 травня 2015 року, за результатами якої було складено Акт №41/07-16/14-01/36129430 від 09.09.2016р. та винесене податкове повідомлення-рішення № від 29.09.2016 р, Авіакомпанія 03.10.2016 р. в повному обсязі сплатила штрафні санкції в сумі 365 400 грн.(а.с.35-39), що сторонами не заперечується.

Отже, здійснивши 27.03.2018 року позапланову невиїзну перевірку в частині неподання звіту про контрольовані операції за 2014 рік після застосування штрафних санкцій (Акт №42/28-10-48-15/36129430), контролюючим органом зафіксовано вже після 01 січня 2017 року продовження невиконання Авіакомпанією обов'язку із подання звіту про контрольовані операції.

В результаті цього, відповідно до частини третьої пункту 120.3. статті 120 ПКУ, згідно з якою неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів), передбаченого цим пунктом, тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожен календарний день неподання звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення, до Авіакомпанії застосовано штрафні санкції в розмірі 2 746 590,00 грн.

Не погоджуючись з актом перевірки позивачем подано заперечення №0444 від 03.04.2018 до Акту №42/28-10-48-15/36129430 від 27.03.2018.(а.с.28).

За результатами розгляду вказаних заперечень, Львівське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби листом №16051/10/28-10-48-15 від 11.04.2018 р. повідомило Авіакомпанію про результати розгляду заперечень, згідно з якими аргументи Авіакомпанії не спростовують висновків акту перевірки, а самі заперечення є необґрунтованими ( а.с.29).

На підставі складеного акту перевірки №42/28-10-48-15/36129430 від 27.03.2018р. Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято податкове повідомлення-рішення № від 13.04.2018 р. про застосування до Авіакомпанії штрафних санкцій у сумі 2 746 590 грн. (а.с.30).

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням № від 13.04.2018 р., Авіакомпанія відповідно до статті 56 Податкового кодексу України в адміністративному порядку звернулась до контролюючого органу вищого рівня із Скаргою №0572 від 26.04.2018 р. ( а.с.31-31).

Державною фіскальною службою України 15.06.2018 року прийнято Рішення №20453/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги, згідно з яким податкове повідомлення-рішення № від 13.04.2018 р. залишено без змін, а скаргу Авіакомпанії - без задоволення. Дане рішення отримано Авіакомпанією ( а.с.33-34).

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері адміністрування податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п.п.39.2.1.1 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об'єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме:

а) господарські операції, що здійснюються з пов'язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту;

б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів;

в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав;

г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України.

За приписами пп. 39.4.2 п.39.4 ст.39 ПК України передбачено, що платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Як вбачається із акту перевірки, відповідач констатував порушення позивачем вимог п.п. 39.4.2 п.39,4 ст.39 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (в редакції до 31.12.2016 року) ПКУ в частині неподання звіту про контрольовані операції за 2014 рік після застосування штрафних санкцій, встановлено, що платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису, форма звіту про контрольовані операції встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

При цьому, пунктом 120.3 статті 120 ПК України (в редакції до 31.12.2016 року) встановлена відповідальність за неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, що тягне за собою накладення штрафу у розмірі:

- 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання (несвоєчасного подання) звіту про контрольовані операції;

-1 відсоток суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі не задекларовані контрольовані операції;

- 3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктом 39.4.6 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин щодо порушення Товариством строку подання звіту про контрольовані операції за 2014 рік пункт .120.3 статті 120 ПК України передбачав відповідальність у вигляді штрафу за три види порушень, пов'язаних із недотриманням платниками податків вимог Податкового кодексу України в частині здійснення контролю за трансфертним ціноутворенням (контрольованими операціями), а саме: за неподання (несвоєчасне подання) звіту про контрольовані операції; за недекларування контрольованих операцій у поданому звіті про контрольовані операції; за неподання документації, визначеної підпунктом 39.4.6 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу.

При цьому, згідно з абзацом 1 пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Наведені норми у контексті спірних правовідносин свідчать, що платник податків мав обов'язок подавати щорічний звіт про контрольовані операції у строк до 1 травня року, а у разі неподання такого звіту у зазначений строк мав сплатити застосовані фіскальним органом штрафні санкції протягом 10 календарних днів, які настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

У той же час, Податковий кодекс України, не звільняючи платника податку від обов'язку подання звіту про контрольовані операції після сплати зазначених штрафних санкцій, не встановлював строк такої подачі.

Як вбачається з матеріалів справи, за неподачу у строк до 01 травня 2015 року звіту про контрольовані операції за 2014 рік до ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» було застосовано штраф відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 20.09.2016 р. в сумі 365 400 грн., який був сплачений платником податків 03.10.2016 р.

Тобто, ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» понесло відповідальність за неподачу звіту відповідно до норм Податкового кодексу України у редакції, що діяла на момент виявлення такого порушення фіскальним органом в 2016 році.

Разом з тим, Законом України від 21.12.2016 №1797 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» (далі - Закон №1797), який набрав чинності з 01.01.2017, крім окремих норм, внесено зміни, зокрема, до статті 120 Податкового кодексу України стосовно відповідальності платників податків за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності. Зокрема, статтю 120 Податкового кодексу України доповнено новим пунктом 120.4, яким з 01.01.2017 встановлено окрему відповідальність платників податків за несвоєчасне подання платником податків звіту про контрольовані операції (далі - Звіт) та/або документації з трансфертного ціноутворення (далі-Документація) або несвоєчасне декларування контрольованих операцій у поданому звіті відповідно до вимог п.39.4 ст.39 ПКУ

Як вбачається із матеріалів справи, період, який підлягав перевірці, обмежений 2014 роком, коли діяли норми п.120.3 ст.120 ПК України.

Також, у своєму листі від 14.08.2017 № 25246/10/26-15-14-03-01 «Про застосування штрафних санкцій за порушення вимог п.39.4 ст.39 Податкового Кодексу України» Державна фіскальна служба України зокрема зазначає, що Законом № 1797 ст.120 Кодексу доповнено новим п.120.4, яким встановлено окрему відповідальність платників податків за несвоєчасне подання платником звіту про контрольовані операції та/або несвоєчасне декларування контрольованих операцій у поданому звіті . Зокрема, податковий орган зазначає, що штрафні санкції, визначені п.120.4 ст.120 Кодексу, розраховуються за кожний календарний день, починаючи з 01.01.2017.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що ніхто не може відповідати за діяння , які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд констатує безпідставність застосування норм законодавства, які набрали чинності з 01.01.2017 до правовідносин, які виникли в 2014 році до 01.01.2017 року , а тому приходить до висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення , та як наслідок - про його скасування.

Дана позиція суд узгоджується з висновком Верховного Суду , яку ним зроблено у постанові від 25.05.208 року по справі № 804/5049/17.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, та якими було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати прибуткового податку.

Отже, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, у суду при розгляді даної справи відсутні підстави для обмежувального тлумачення підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 та пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України.

У відповідності до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності винесення ним спірних рішень.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, надавши оцінку всім аргументам сторін суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що за звернення до суду із зазначеним позовом позивач сплатив 41198,85 грн. відповідно до платіжного доручення № 2431 від 24 липня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 242-246 КАСУ, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Азур Ейр Україна" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення -задовольнити.

2. Податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (вул.Дегтярівська,буд. 11-Г,м.Київ 119,04119,) № від 13.04.2018 року про застосування до ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна»,(90500,Закарпатська область, Тячівський район, м.Тячів, вул. Незалежності, 90-А, ) , штрафних санкцій у сумі 2 746 590 грн. - визнати протиправним та скасувати.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України ( вул.Дегтярівська,буд. 11-Г,м.Київ 119,04119, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Азур Ейр Україна" (90500,Закарпатська область, Тячівський район, м.Тячів, вул. Незалежності, 90-А, ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 41198,85 ( сорок одна тисяча сто девяносто вісім грн. 85 коп.) грн. відповідно до платіжного доручення № 2431 від 24 липня 2018 року. Банк платника АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК"Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Закарпатський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЗ.Б. Плеханова

Повний текст рішення складено та підписано 03 грудня 2018 року.