Справа № 0840/2709/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 листопада 2018 року Справа № 0840/2709/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69005, м. Запоріжжя, бул. Центральний АДРЕСА_1)

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166)

про визнання протиправними та скасування вимог про сплату недоїмки та рішення про застосування штрафних санкцій,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати вимоги відповідача від 12.03.2018 №Ф-4546-50 та від 13.06.2018 №Ф-4546-50, а також рішення відповідача від 16.03.2018 № про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Ухвалою суду від 10.07.2018 відкрито провадження в адміністративній справі № 0840/2709/18 та призначено підготовче засідання на 30.07.2018.

Протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 10.09.2018.

10.09.2018 від сторін надійшли заяви (вх. №28113, 28114) про закінчення підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 10.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючим органом сформовано оскаржувані вимоги про сплату боргу з єдиного соціального внеску та рішення про застосування штрафу та пені з підстав наявності заборгованості. Позивач заперечує наявність боргу з єдиного соціального внеску, на підтвердження чого надає копію звітності та докази сплати зобовязань за нею, та просить задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, надав письмовий відзив (вх. від 31.07.2018 №23892), в якому зазначив, що борг з єдиного соціального внеску у ОСОБА_1 виник на підставі самостійно поданої звітності, а відтак спірні вимог та рішення є правомірними. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин, справа розглядається в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрована у якості фізичної особи-підприємця та перебуває на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку третьої групи), про що свідчить Витяг з Реєстру платників єдиного податку від 17.01.2014 №490.

06.02.2018 позивачем засобами електронного звязку подано до контролюючого органу Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, при цьому заповнено Таблицю 2 Додатку 5.

Проте, звітність імпортовано з помилками, а саме замість Таблиці 2 Додатку 5 до електронної бази внесено Таблицю 1 Додатку 5.

23.02.2018, після самостійного виявлення помилки, ОСОБА_1 звернулась із заявою до Вознесенівського управління м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, в якій просить вважати даний звіт недійсним.

У звязку із некоректним поданням звітності за ОСОБА_1 станом на 28.02.2018 обліковується недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, на підставі чого Вознесенівським управлінням у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області сформовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2018 №Ф-4546-50 та від 13.06.2018 №Ф-4546-50 на суму 7 570,56 грн. кожна.

Крім того, податковим органом винесено Рішення від 16.03.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 20%, що становить 327,62 грн. та пеню у розмірі 0,1% суми недоїмки 27,03 грн.

Листом від 05.04.2018 №983/14/08-01-50-02 позивача повідомлено про те, що інформацію про необхідність вилучення даного звіту з електронної бази направлено до ГУ ДФС у Запорізькій області, яке, в свою чергу, повідомляє її ДФС України.

Не погоджуючись з вимогами та рішенням контролюючого органу з підстав фактичної відсутності недоїмки, що підтверджується платіжними дорученнями про сплату єдиного соціального внеску, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI).

За визначенням пунктів 2, 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пункт 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - Звіт) до Державної фіскальної служби України, яка є центральним органом виконавчої влади, який реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів (далі - органи доходів і зборів) визначено Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (далі Порядок №435).

Пунктом 2 р. ІІІ Порядку №435 визначено, що фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова".

Звіт має містити основні дані про страхувальника та перелік таблиць Звіту. Звіт формується страхувальником або відповідальною особою страхувальника та включає таблиці, наведені у додатках 4-7 до цього Порядку (п. 2 р. IV Порядку №435).

Фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з додатком 5 до цього Порядку (п. 10 р. IV Порядку №435).

Абзацем перший частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Абзацем третім частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до п. 2 р. V Порядку №435 у разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення строку подання такого Звіту помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми "скасовуюча" з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми "початкова" із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку має містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону №2464-VI).

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (пункт 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI).

З аналізу наведених вище норм вбачається, що визначальною підставою для винесення податковим органом вимог про сплату боргу та застосування до платника санкцій у вигляді штрафів та пені є наявність у платника заборгованості.

Позивачем на підтвердження сплати єдиного соціального внеску за 2017 рік в повному обсязі надано платіжні доручення (а.с. 19-21).

З інтегрованої картки платника ОСОБА_1 судом встановлено, що станом на 31.12.2017 за нею обліковувалась переплата з єдиного соціального внеску (код класифікації доходів бюджету 71040000) у розмірі 2 170,38 грн.. Заборгованість за даними облікової картки виникла 09.02.2018 у звязку із поданням звіту від 06.02.2018 №23800528 із Таблицею 1 Додатку 5, яка передбачена для платників на загальній системі оподаткування, замість Таблиці 2 Додатку 5, яку має подавати платник на єдиній системі оподаткування.

Встановити з матеріалів справи, чи мала місце некоректна робота електронної бази контролюючого органу, або платник допустив помилку при заповненні таблиць звіту, неможливо, проте, приймаючи рішення на користь платника податків, суд виходить з наступного.

Як вже зазначено вище, абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI визначає обовязок платників податків, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок, а відповідно до вимог абз. 1 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, сплачують платники, які перебувають на загальній системі оподаткування не пізніше 20 числа наступного місяця.

Таким чином, нарахування, які внесено до інтегрованої картки з єдиного соціального внеску ОСОБА_1 09.02.2018 є помилковими, виникли через некоректне заповнення таблиці, яка є складовою частиною звіту, і призвели фактично до оподаткування у подвійному розмірі.

У своєму листі від 05.04.2018 №983/14/08-01-50-02 податковий орган зазначив про направлення до органу вищого рівня інформації про необхідність вилучення з електронної бази «Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» (форма №Д5, таблиця 5.1) за 2017 рік (від 06.02.2018 №23800528), тобто фактично погодився із помилковістю даного звіту, і, як наслідок, нарахувань у розмірі 8 448,00 грн.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що станом на 28.02.2018 та 31.05.2018 заборгованість з єдиного внеску у позивача відсутня, отже і вимоги про сплату боргу за №Ф-4546-50 на суму 7 570,56 грн., виставлені контролюючим органом 12.03.2018 та 13.06.2018 є протиправними та підлягають скасуванню.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11 ст. 9 Закону №2464-VI).

Абзац перший частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI передбачає, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Зважаючи на відсутність у ОСОБА_1 станом на 28.02.2018 недоїмки з єдиного соціального внеску, Рішення від 16.03.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 20%, що становить 327,62 грн. та пеню у розмірі 0,1% суми недоїмки 27,03 грн. також є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2018 №Ф-4546-50 та від 13.06.2018 №Ф-4546-50, сформовані Вознесенівським управлінням у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області.

3. Визнати протиправним та скасувати Рішення від 16.03.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, винесене Вознесенівським управлінням у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області.

4. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 00 копійок присудити на користь ОСОБА_1 (69005, м. Запоріжжя, бул. Центральний АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 27.11.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко