Справа № 812/1554/18
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справi

30 листопада 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1554/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смішливої Т.В.,

за участі

секретаря судового засідання Бутенко К.В.,

представника позивача - ОСОБА_1, довіреність від 31.07.2018 № 121,

представника відповідача - ОСОБА_2, довіреність від 01.01.2018 № 01,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання про стягнення внесків на регулювання діяльності субєктів господарювання у сфері енергетики за І квартал 2018 року у сумі 281270,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання (далі відповідач), в якій просить стягнути з відповідача внески на регулювання діяльності субєктів господарювання у сфері енергетики в сумі 281270,00 грн.

В обґрунтуванням позовних вимог зазначено, що відповідач є субєктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність з передачі (розподілу) електричної енергії місцевими (локальними) електромережами та діяльність з постачання електричної енергії за регульованими ставками, які регулює позивач. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.04.2017 № 617 визначено планову ставку внеску на регулювання на 2018 рік у розмірі 0,065 відсотки. Разом з тим, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.12.2017 № 1403 визначено ставку внеску на регулювання на І квартал 2018 року у розмірі 0,073 відсотка. Відповідно до розрахунку відповідач повинен був сплатити внесок за І квартал 2018 року у розмірі 281270,00 грн. З огляду на те, що відповідачем зазначена сума не була сплачена позивач вимушений був звернутись до суду.

Ухвалою суду від 08 червня 2018 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання про стягнення внесків на регулювання діяльності субєктів господарювання у сфері енергетики, розяснивши позивачеві право звернутися з даними позовними вимогами до господарського суду Луганської області в порядку господарського судочинства.

Зазначена ухвала суду оскаржена позивачем до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2018 року апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року у справі № 812/1554/18 задоволено, ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року скасовано та справу направлено до Луганського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

02 серпня 2018 року справа за адміністративним позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання про стягнення внесків на регулювання діяльності субєктів господарювання у сфері енергетики надійшла до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 03 серпня 2018 року позовну заяву Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання про стягнення внесків на регулювання діяльності субєктів господарювання у сфері енергетики залишено без руху та запропоновано позивачу надати до суду позовні матеріали, доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, документ про сплату судового збору в сумі 4219,05 грн.

20 серпня 2018 року позивач усунув недоліки зазначені в ухвалі суду, у звязку з чим ухвалою суду від 22.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 06.09.2018 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу надати обґрунтування наявності права звернення до суду з даним позовом.

Позивачем на виконання ухвали суду від 06.09.2018 надано письмові пояснення, у звязку з чим розгляд справи призначено судом на 30.11.2018.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що право на звернення НКРЕКП до суду із позовною заявою до ТОВ "ЛЕО" про стягнення внеску на регулювання за І квартал 2018 року в розмірі 281270,00 грн надано Законом України "Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", а саме - пунктом 6 частини другої статті 17 вказаного Закону. Крім того, вважав, що право звернення позивача до суду з даним позовом підтверджено постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.07.2018 у даній справі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у позові.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними публічно владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об'єднання;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об'єднання;

3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України;

4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб'єкту владних повноважень законом.

У цій нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень.

У частині четвертій статті 5 КАС України зазначено, що субєкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Такий обмежувальний принцип щодо можливості звернення субєкта владних повноважень з позовом до адміністративного суду продубльовано в пункті 5 частини першої статті 19 КАС України, яким передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно правових спорах за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно правового спору надано такому субєкту законом.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, можливість звернення субєкта владних повноважень до суду адміністративної юрисдикції має бути повязана з виконанням ним владних управлінських функцій у межах повноважень та за умови, що право на таке звернення прямо передбачене законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 800/414/17 (П/9001/77/18) за позовом Міністерства юстиції України до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити дії.

Тобто, у межах спірних правовідносин наявність у НКРЕКП права на звернення з таким позовом саме до суду адміністративної юрисдикції підлягає встановленню, оскільки таке право повинно бути прямо передбачено у законі.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України № 1540-VIII від 22.09.2016 "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" (далі - Закон № 1540) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю субєктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Таким чином, в межах спірних правовідносин позивач виконує владні управлінські функції шляхом державного регулювання діяльності суб'єкта господарювання - ТОВ "ЛЕО" у сфері енергетики та комунальних послуг, тобто є суб'єктом владних повноважень.

Позивачем в обґрунтування наявності права звернення до суду зазначено, що відповідно до пункту 6 частини другої статті 17 Закону № 1540 Регулятор має право звертатися до суду з підстав, передбачених законом, та здійснювати захист своїх прав та законних інтересів у суді.

Позивач зазначає, що звертаючись до суду з позовом про стягнення внесків на регулювання, за рахунок яких фінансується Регулятор у відповідності до частини четвертої статті 13 Закону № 1540, позивач захищає свої права, а тому таке звернення підпадає під дію пункту 6 частини другої статті 17 Закону № 1540.

Суд зазначає, що пункт 6 частини другої статті 17 Закону № 1540 дійсно передбачає право НКРЕКП звертатись до суду, проте саме з підстав, передбачених законом, і наявність таких підстав позивачем нормативно не доведено, у зазначеній статті Закону № 1540, які і в будь-якому іншому нормативному акті, відсутнє обумовлене право звернення до адміністративного суду з вимогами про стягнення внесків на регулювання.

Однак, частиною пятою статті 13 Закону № 1540 визначено, що у разі несплати внеску на регулювання або сплати його не в повному обсязі протягом кварталу, наступного за звітним, Регулятор приймає рішення про накладення на такого платника внеску штрафу у розмірі 5 відсотків несплаченої суми внеску на регулювання.

Тобто, Законом № 1540 встановлено інший порядок реагування Нацкомісії на випадки несплати субєктами господарювання внеску на регулювання, за рахунок якого фінансується діяльність НКРЕКП.

Натомість, відповідно до частини пятої статті 22 Закону № 1540 у разі відмови від сплати штрафу та пені їх примусове стягнення здійснюється на підставі відповідного рішення суду за позовом Регулятора, крім випадків, встановлених частиною пятою статті 13 цього Закону.

Таким чином, з аналізу положень нормативно-правових актів, якими керується позивач у спірних правовідносинах, слідує, що законодавцем не передбачено право даного субєкта владних повноважень на звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення внесків на регулювання та закріплено право звернення до суду з позовами про стягнення штрафів та пені.

Судом ухвалою від 06.09.2018 надавалася можливість позивачу обґрунтувати наявність підстав для звернення до суду з даним позовом, оцінку наявності таких підстав та обґрунтованості доводів позивача надано судом вище.

У постанові Верховного Суду у справі № 826/853/17 (провадження № К/9901/52780/18) від 26.09.2018 колегія суддів, посилаючись на постанову Верховного Суду від 07.09.2018 по справі № 824/2473/15-а, дійшла висновку, що якщо суб'єкт владних повноважень звернувся до суду без передбачених законом підстав, і це з'ясовано судом на стадії відкриття провадження, то суд відмовляє у відкритті провадження, оскільки спір не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства, якщо ці обставини були з'ясовані судом після відкриття провадження, суд закриває провадження у справі.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена (частина друга статті 238 КАС України).

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що дану справу не належить розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 7, 9, 19, 20, 72-77, 90, п. 1 ч. 1 ст. 238, ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 812/1554/18 за позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" про стягнення внесків на регулювання діяльності субєктів господарювання у сфері енергетики за І квартал 2018 року у сумі 281270,00 грн закрити.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 30 листопада 2018 року.

Суддя ОСОБА_4