Справа № 484/3353/18
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 484/3353/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Мельничук О.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О. О.,

- Єщенка О. В.,

за участю: секретар судового засідання - Ніцевич О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу інспектора роти №2 УПП в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Яроша Миколи Володимировича на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до поліцейського роти № 2 УПП в Житомирській області Яроша Миколи Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

25.07.2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти №2 УПП в Житомирській області Яроша Миколи Володимировича, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ВР №043394 від 11.07.2018 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.07.2018 року позивач керував автомобілем «Вольво» д/н НОМЕР_2 з причепом по автодорозі «Київ-Чоп» 218 кілометр, був зупинений відповідачем, який повідомив, що у нього шини мають місцеві пошкодження, а також немає при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є порушенням вимоги ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач пояснив відповідачу, що 11.07.2018 року в м. Рівне він придбав напівпричіп «SCHWARZMULLER», державний номер НОМЕР_1. Попереднім власником даного причепа був знятий з обліку та виданий номерний знак НОМЕР_2, для разових поїздок який дійсний 60 діб. І він переганяв його за місцем свого проживання для реєстрації. Продавець причепу по телефону повідомила інспектора поліції, що поліс страхування оформлений належним чином інакше неможливо було би провести зняття причепу з обліку. Проте не зважаючи на ці пояснення, відповідач виніс постанову, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Вважає, що постанова винесена безпідставно, без належних допустимих доказів, які передбачені ст. 251 КУпАП та підлягає скасуванню, оскільки правопорушення він не скоював.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено, скасовано постанову серії ВР №043394 від 11.07.2018 року винесену Інспектором роти №2 УПП в Житомирській області Ярошом Миколою Володимировичом про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням поліцейський роти № 2 УПП в Житомирській області Ярош Микола Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуально права, неповністю з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, внаслідок чого рішення є незаконним та необґрунтованим, та просить, зокрема: скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до поліцейського роти № 2 УПП в Житомирській області Яроша Миколи Володимировича про скасування постанови від 11.07.2018 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до змісту адміністративного позову (а.с. 1) та постанови серії ВР №043394 про адміністративне правопорушення від 11.07.2018 року, винесеної відповідачем (а.с.2), Ярош М.В. 11.07.2018 року о 13.40 по автодорозі «Київ-Чоп» 218 кілометр, був зупинений відповідачем, який повідомив, що у нього шини мають місцеві пошкодження, а також немає при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є порушенням п. 31.4.5.Б та п. 2.1 ПДР України, та підпадає під зміст адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із винесеною 11.07.2018 року постановою серії ВР № 043394, ОСОБА_3 звернувся з даним позовом до суду.

Розглянувши дану справу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відзив на позов до суду не надійшов, будь-які докази на спростування обставин, викладених в позовній заяві, відповідачем не надані, а тому позов належить задоволенню, вказану постанову слід скасувати та справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи даний спір в апеляційному порядку колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, зокрема, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 31.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Так відповідно до змісту пп. 31.4.5 Б п. 31.1 ПДР України для причепів установлюються норми залишкової висоти малюнка протектора шин, аналогічні нормам для шин автомобілів-тягачів, та є порушенням, якщо шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Згідно пп. «в» п. 2.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

Відповідно до змісту п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

При цьому, пунктом 2.4 ПДР України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, зокрема: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою серії ВР №043394 від 11.07.2018 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, відповідно до ч. 2 статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Водночас, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та іншими доказами.

Так, в підтвердження здійснення порушення п. 2.1, пп. «в» п. 2.9 ПДР України збоку ОСОБА_3, відповідачем, в додатках до апеляційної скарги було надано роздруківки з бази МТСБУ, з аналізу яких вбачається, що поліс на транспортний засіб номерний знак НОМЕР_1 на момент винесення оскаржуваної постанови (11.07.2018 року) в базі МТСБУ був відсутній.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не сформовано жодного доказу того, що позивачем дійсно вчинене порушення пп. 31.4.5 Б п. 31.1 ПДР України, а саме використання причепу в технічному стані, при якому шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини. Тобто інспектором поліції не проводилась фото- чи відеофіксація вказаного правопорушення, не здійснювались будь-які заміри, тощо.

Вчинення даного правопорушення позивачем, відповідач підтверджує лише власною позицією та оскаржуваною постановою серії ВР №043394 від 11.07.2018 року, що в розумінні положень статей 72-76 КАС України не є належними, допустимими та достатніми доказами вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Так, детально дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про те, що зі змісту матеріалів справи дійсно вбачається порушення ОСОБА_3 п. 2.1, пп. «в» п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

При цьому, порушення ОСОБА_3 пп. 31.4.5 Б п. 31.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП є недоведеним відповідачем.

Отже, колегія суддів вважає, що накладення адміністративного стягнення на позивача підлягає лише щодо вчиненого ним правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Водночас, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, інспектором поліції у відповідності до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено стягнення на позивача, у вигляді штрафу в межах санкції передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка є вищою, аніж санкція передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, з врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова скасуванню не підлягає.

Так, зі змісту рішення суду першої інстанції та матеріалів справи, вбачається, що під час розгляду даного адміністративного спору до суду не надавалися відзив на позов та будь-які докази на спростування обставин, викладених в позовній заяві, з чого судом зроблено висновок про недоведеність вчинення ОСОБА_3 вказаний адміністративних правопорушень.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В той же час, частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

При цьому, статтею 242 КАС України зазначається, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, суд першої інстанції зобов'язаний прийняти законне та обґрунтоване рішення на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, при цьому суд наділений повноваженнями збирати докази з власної ініціативи в разі такої необхідності.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Згідно змісту п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для зміни рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 77, 159, 241, 243, 250, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора роти №2 УПП в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Яроша Миколи Володимировича на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2018 року - задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до поліцейського роти № 2 УПП в Житомирській області Яроша Миколи Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_3.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О. О. Димерлій

Суддя: О. В. Єщенко