Справа № 815/6716/17
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/6716/17

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И Л А :

19 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної служб України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 22.05.2017 року № 126 "Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів" в частині анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера - землевпорядника ОСОБА_2 від 25.11.2013 року № 003746.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 зазначив, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПАТ "Санта Україна" для обслуговування адміністративних, складських приміщень в будівель за адресою: АДРЕСА_1 розроблена у відповідності до вимог Земельного кодексу України, Закону України "Про державний земельний кадастр" Закону України "Про землеустрій", Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Держкомзему від 18.05.2010 року № 376 та при прийнятті наказу Держгеокадастру від 22.05.2017 року № 126 "Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів", не встановлено грубого порушення ним, як сертифікованим інженером - землевпорядником, вимог положень нормативно - правових актів, нормативно - технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою. За відсутності встановлення фактів наявності грубих порушень вимог чинного законодавства, оскаржуваний наказ, в частині анулювання сертифікату позивача є неправомірним, безпідставним і необґрунтованим, таким, що ґрунтуються виключно на суб'єктивних припущеннях, обставинах, що не відповідають дійсності, та не підтверджені жодними доказами.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи що при анулюванні кваліфікаційного сертифіката інженера землевпорядника ОСОБА_2, Держгеокадастр діяв виключно в межах власних повноважень та в рамках діючого законодавства у відповідності до встановлених норм і правил у сфері землеустрою.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції, не вирішивши питання поважності причин пропуску строку, розглянув справу по суті, що є грубим порушенням норм КАС України. Підставою для прийняття рішення Кваліфікаційною комісією, і як наслідок видачею оскаржуваного наказу, стало депутатське звернення депутата Первомайської міської ради Миколаївської області ОСОБА_3, в якому містилось прохання винести на розгляд питання щодо анулювання сертифіката інженера - землевпорядника ОСОБА_2, через допущення останнім грубих порушень положень нормативно правових, технічних документів та актів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Крім того, підставою для прийняття відповідачем рішення про анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера - землевпорядника було подання Кваліфікаційної комісії, яке позивачем не оскаржувалось та на момент розгляду справи є дійсним. Разом з тим, суд першої інстанції не досліджував подання Кваліфікаційної комісії як доказ при вирішенні даної справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв'язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

25 листопада 2013 року ОСОБА_2 виданий кваліфікаційний сертифікат НОМЕР_1, яким підтверджено відповідність інженера - землевпорядника кваліфікаційним характеристикам професії та його спроможність самостійно складати окремі види документації із землеустрою та документації з оцінки земель (крім грошової оцінки земельних ділянок), виконувати топографо-геодезичні і картографічні роботи, проводити інвентаризацію земель, перевіряти якість гранатових, геоботанічних та інших обстежень земель при здійсненні землеустрою (а.с.27).

Позивач перебуває у штаті ПП "Геліос - Л", як сертифікований інженер - землевпорядник.

У 2016 році ПП "Геліос -Л" на замовлення ПрАТ "Санта Україна" розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПрАТ "Санта Україна" для обслуговування адміністративних, складських приміщень і будівель, за адресою АДРЕСА_1.

29.03.2017 року до Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру з депутатським зверненням №18-11865/0/1-17 звернувся депутат Первомайської міської ради Миколаївської області ОСОБА_3, в якому, посилаючись на порушення положень нормативно-правових, технічних документів та актів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, зокрема, сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_2, просив винести на розгляд питання щодо анулювання його сертифікату інженера-землевпорядника (а.с.181).

Зі звернення вбачалось, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПрАТ "Санта Україна" для обслуговування адміністративних, складських приміщень і будівель за адресою: АДРЕСА_1, розроблена з численними грубими порушеннями сертифікованими інженерами - землевпорядниками, які працюють у складі ПП "Геліос - Л" і є відповідальними за якість робіт із землеустрою, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_4, вимог положень нормативно - правових актів, нормативно - технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

Зазначені порушення полягали в наступному:

- замовником технічної документації не наведено підстав та не надано доказів, що підтверджували б факт реорганізації з АТ «Первомайська швейна фабрика» на АТВТ «Санта Україна»;

- при набутті права власності на об'єкти нерухомого майна 23.12.2005 року АТВТ "Санта Україна" ні фізично, ні юридично не могло використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням - для обслуговування адміністративних, складських приміщень і будівель, що є підставою для припинення права постійного користування;

- ліквідація АТ "Первомайська швейна фабрика" є підставою для припинення права користування земельною ділянкою та визнання не чинним виданого Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою;

- згідно з пояснювальною запискою, в складі технічної документації без надання відповідного дозволу змінюється цільове призначення земельної ділянки з земель «для обслуговування адміністративних, складських приміщень і будівель» на землі «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості». Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень;

- технічною документацією передбачено встановлення меж земельної ділянки ПАТ "Санта Україна" на умовах постійного користування, в порушення вимог ст.92 ЗК України;

- погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачено при виконання кадастрової зйомки як комплексу робіт, що виконується для визначення та відновлення меж земельних ділянок. В акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання (власники/користувачі суміжних ділянок) зазначено ОСОБА_5, а на кадастровому плані зазначено АТВТ «Південний Буг» НОМЕР_2, тобто відсутній підпис АТВТ «Південний Буг» межі від А до Б;

- відповідно до державного акту на право постійного користування АТ «Первомайська швейна фабрика» площа земельної ділянки складає 1,7720 га., однак в наданій технічній документації площа земельної ділянки збільшена до 2,0753 га, конфігурація земельної ділянки, лінійні проміри не відповідають конфігурації земельної ділянки у державному акті. За результатами розгляду депутатського звернення, Кваліфікаційною комісією прийнято рішення, оформлене протоколом засідання від 27.04.2017 року №4, щодо направлення до Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру подання про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника від 25.11.2013 року № 003746, виданого позивачу (т.1 а.с. 185-190).

При цьому, крім порушень, викладених у депутатському зверненні Кваліфікаційною комісією звернута увага ще на одне, яке полягає у неврахуванні ст.55 Закону України "Про землеустрій", згідно з яким підставою для розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для земель державної або комунальної власності є згода органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою. Проте, зазначена документація розроблена без рішення відповідного органу місцевого самоврядування, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою комунальної власності.

Наказом Держгеокадастру № 126 від 22.05.2017 року анульовано кваліфікаційний сертифікат інженера - землевпорядника ОСОБА_2 від 25.11.2013 року № 003746 (т.1 а.с.153).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у діях позивача відсутня вина та відповідачем не підтверджено порушення позивачем вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою та не доведено, що такі порушення дійсно є грубими.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року № 858-IV (далі - Закон № 858-IV) , Порядком роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 28 січня 2016 року № 11, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Частиною 3 ст.66 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що відповідальними особами за якість робіт із землеустрою можуть бути лише сертифіковані інженери-землевпорядники.

Відповідно до ч.4 ст.66 Закону України "Про землеустрій", сертифікованими інженерами-землевпорядниками є особи, які мають вищу освіту за спеціальностями та кваліфікаціями у галузі знань землеустрою, мають стаж роботи за спеціальністю не менше одного року, склали кваліфікаційний іспит, одержали сертифікат та зареєстровані в Державному реєстрі сертифікованих інженерів-землевпорядників відповідно до цього Закону.

Частиною 19 ст.66 Закону № 858-IV визначено, що кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника анулюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а саме:

а) за зверненням сертифікованого інженера-землевпорядника;

б) у разі набрання законної сили рішенням суду про обмеження дієздатності особи (інженера-землевпорядника), визнання її недієздатною, безвісно відсутньою;

в) за поданням Кваліфікаційної комісії в разі встановлення факту порушення інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою відповідно до статті 68 цього Закону;

г) на підставі свідоцтва про смерть.

Кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника може бути також анульований за рішенням суду.

Відповідно до ст. 68 Закону № 858-IV, особи, винні в порушенні законодавства у сфері землеустрою, несуть відповідальність згідно із законом.

Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання) з таких підстав: грубе порушення сертифікованим інженером землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою; рішення суду за фактами неякісного проведення землеустрою сертифікованим інженером землевпорядником; наявність у сертифікованого інженера-землевпорядника непогашеної судимості за корисливі злочини; з'ясування факту неправомірної видачі кваліфікаційного сертифіката.

Зазначене узгоджується з пунктом 3.20 розділу 3 Порядку № 11, згідно якого кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника анулюється Держгеокадастром, зокрема, за поданням Кваліфікаційної комісії у разі встановлення факту порушення інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою відповідно до статей 66 та 68 Закону України "Про землеустрій".

Пунктом 5 розділу 1 Порядку № 11 визначено, що до повноважень комісії належить прийняття рішень про внесення подання до Держгеокадастру стосовно анулювання чи зупинення дії сертифіката інженера-землевпорядника та/або інженера-геодезиста у випадках, визначених законом.

Відповідно до п.6 розділу 2 порядку 11 рішення Кваліфікаційної комісії приймаються шляхом відкритого голосування простою більшістю голосів присутніх на її засіданні та оформлюються протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени Кваліфікаційної комісії. Член Кваліфікаційної комісії, який не погоджується з прийнятим Кваліфікаційною комісією рішенням, висловлює окрему думку в письмовому вигляді, що додається до протоколу.

З аналізу наведених правових положень вбачається, що анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника здійснюється Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру за поданням Кваліфікаційної комісії за наявності однієї із підстав, визначених у статті 68 Закону України «Про землеустрій». Кваліфікаційна комісія проводить засідання, на якому приймає відповідне рішення, яке оформлюється протоколом. У разі прийняття рішення про внесення подання до Держгеокадастру України стосовно анулювання сертифіката інженера-землевпорядника, Кваліфікаційна комісія вносить відповідне подання.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення Держгеокадастру про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_2 винесені на підставі Закону України «Про землеустрій» за поданням Кваліфікаційної комісії за грубе порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

При цьому, під «грубими порушеннями» Кваліфікаційна комісія розуміє порушення, які допустив позивач, як інженер-землевпорядник при розробці технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПрАТ "Санта Україна" для обслуговування адміністративних, складських приміщень і будівель за адресою АДРЕСА_1.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно пункту «а» частини другої статті 28 Закону України «Про землеустрій» розробники документації із землеустрою зобов'язані дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою.

При цьому, Закон України «Про землеустрій» не дає визначення грубого порушення суб'єктом господарювання або ж інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів.

Поняття «грубе порушення суб'єктом господарювання або ж інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів», яке застосоване законодавцем у статті 68 Закону України «Про землеустрій», має оціночний характер, а тому для з'ясування характеру порушення слід досліджувати допущене порушення у сукупності з урахуванням усіх обставин та попередніх проступків. У кожному конкретному випадку воно повинно встановлюватися, виходячи з об'єктивних та суб'єктивних ознак вчиненого діяння.

Визнання порушення нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою грубим залежить від оцінки таких критеріїв кожний з яких має самостійне значення: характеру порушення; категорії виконавця; об'єктивних ознак здійснюваного порушення; суб'єктивних ознак здійснюваного порушення.

Аналогічних правових висновків щодо визначення "грубого порушення" дійшов Верховний Суд у постанові № 803/1122/17 від 14 серпня 2018 року.

Щодо виявлених грубих порушень в частині зміни цільового призначення земельної ділянки без відповідного дозволу, які на думку апелянта, допущені ОСОБА_2 при розробці технічної документації, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у 1994 році зазначена земельна ділянка надана АТ "Первомайська швейна фабрика" у постійне користування для обслуговування адміністративних складських приміщень і будівель, тобто згідно до вимог ст.2 Земельного кодексу України (якій діяв з 1991 по 2001 роки) відносилась до земель промисловості, транспорту, зв'язку, оборони та іншого призначення.

В зв'язку із прийняттям нового Земельного кодексу України (з 2002 року) спірна земельна ділянка не переводилась до іншої категорії земель та відповідно до ст.19 Земельного кодексу залишилась землею промисловості, транспорту, зв'язку, оборони та іншого призначення.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23 липня 2010 року № 548 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель, який визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів.

Відповідно до ч.5 ст.20 ЗК України, види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель, визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації із землеустрою.

Судова колегія погоджується з доводами позивача, що під час розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ПрАТ "Санта Україна" для обслуговування адміністративних, складських приміщень і будівель за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки не змінювалось, а вид використання в межах одної категорії земель приведений до вимог Класифікації видів цільового призначення земель із зазначенням коду 11.02.

Вказані дії зроблені з метою внесення до Державного земельного кадастру, оскільки відповідно до п.1.2 Класифікації, код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі.

Враховуючи викладене, доводи апелянта щодо наявності в діях інженера землевпорядника ОСОБА_2 при розробці технічної документації грубого порушення вимог закону в частині зміни цільового призначення земельної ділянки є таким, що не відповідає обставинам справи.

Щодо наступного порушення, встановленого Кваліфікаційною комісією, яке полягало у безпідставному збільшенні у технічній документації площі земельної ділянки на 0,3033 га, ніж та, що зазначена у державному акті на право постійного користування землею від 24.01.1994 № 26, судова колегія враховує наступне.

Правомірність збільшення площі зазначеної земельної ділянки у технічній документації, складеної землевпорядником ОСОБА_2, була предметом розгляду адміністративної справи № 814/2053/17 за позовом ПрАТ "Санта Україна" до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення щодо відмови у несенні змін до Державного земельного кадастру.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року, яка набрала законної сили, виходячи з плану зовнішніх меж землекористування, який є додатком до Державного акту, встановлено, що земельна ділянка ПрАТ "Санта Україна" в більшій частині своїх кордонів має природні межі, зокрема завод продтоварів, берег річки, індивідуальні забудови та вулицю, а тому, враховуючи цей фактор, суд знаходить сумнівною можливість самостійної зміни позивачем меж земельної ділянки.

Також суд вважав, що заслуговують на увагу доводи позивача про те, що зміна методики розрахунку площі земельної ділянки могла потягнути певну розбіжність у кінцевому результаті такого розрахунку - якщо в 1994 р. (рік видачі позивачу Державного акту) такий розрахунок вівся виключно вручну, то в 2016 р. (рік складання технічної документації) такий розрахунок вівся за допомогою електронних засобів, який є значно точніший.

Крім того, суд звернув увагу на те, що на теперішній час частково межа земельної ділянки позивача, яка зафіксована в плані зовнішніх меж землекористування від 1994 р. проходить під будівлями і спорудами, а тому відновлення тих меж, які зафіксовані в Державному акті, є неможливим з причин, які не залежать від волі позивача (а. с. 200).

Відповідно до ст. 107 ч. 1 і 2 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

Суд також зазначив, що не отримував доказів про зміну фактичної території підприємства з 1994 р. ні за площею, ні за конфігурацією.

Враховуючи викладене, Миколаївський окружний адміністративний суд дійшов до висновку, що відповідачами не надано достатніх і переконливих доказів на підтвердження своїх заперечень в частині того, що земельна ділянка позивача на теперішній час виходить за межами тих кордонів, які були окреслені при видачі позивачу Державного акту.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З наведеного вбачається відсутність грубого порушення ОСОБА_2 вимог земельного законодавства при вимірі площі земельної ділянки.

Судова колегія також вважає помилковими посилання апелянта не те, що технічна документація повинна містити згоду органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою на відновлення меж користувачем.

Так, згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» № 3613-VI від 07.07.2011 земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

Спірна земельна ділянка в постійне користування передана в 1994 році, а отже норми п.8 ст.55 Закону України " Про землеустрій" від 22.05.2003, на які посилається апелянт, не можуть застосовуватись до спірних правовідносин та ПрАТ "Санта Україна" не потрібно отримувати дозвіл органу місцевого самоврядування на розроблення технічної документації.

Аналогічно висновку також дійшов і Миколаївський окружний адміністративний суд у постановах по справі № 814/1879/16 від 26.10.2016 року та № 814/269/17 від 29 березня 2017 року за адміністративними позовами ПрАТ "Санта Україна" до Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення щодо відмови у несенні змін до Державного земельного кадастру.

Помилковими є і доводи апеляційної скарги в частині того, що під час погодження меж земельної ділянки з суміжними співвласниками та землекористувачами, відповідно до ст.198 ЗК України, відсутня підпис АТВТ "Південний Буг" межі від А до Б.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 , який підписав акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання, є керівником АТВТ "Південний Буг", на підтвердження чого у акті приймання - передавання межових знаків на зберігання підпис ОСОБА_5 засвідчений печаткою АВТТ "Південний Буг"(а.с.111).

Доводи апелянта щодо не оскарження позивачем протоколу Комісії від 27.04.2017 року № 4 та подання від 03.05.2017 року, які є підставами для прийняття Держгеокадастром оспорюваного наказу від 22.05.2017 № 126, свідчить про відсутність підстав для задоволення позову, судова колегія вважає такими, що не спростовують висновків суду.

За своїм змістом протокол та подання не є рішеннями суб'єкта владних повноважень, які встановлюють права чи покладають певні обов'язки на позивача, а тому не є предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства. При цьому в рамках адміністративного спору щодо оскарження наказу Держгеокадастру судом правомірно надана оцінка щодо обґрунтованості висновків, викладених у вказаних документах.

Тому мотивування необхідності відмови у позові наявністю протоколу Комісії від 27.04.2017 року № 4 та подання від 03.05.2017 року, як беззаперечного доказу правомірності оскаржуваного рішення відповідача, не відповідає положенням ст.2 КАС України, якою адміністративний суд має керуватися при розгляді справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, ЄСПЛ неодноразово підтверджував позицію, що одним з із аспектів права на суд є право на доступ до суду. При цьому "тільки інституція, яка має повну юрисдикцію, включаючи право скасовувати оскаржені рішення з будь-яких підстав, як з питань факту, так і з питань права, відповідає поняттю суд" у розумінні п.1 ст.6 Конвенції (п.118 рішення від12.07.2005р. у справі "Молдован та інші проти Румунії"). "Повна юрисдикція" означає,що суд має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів, встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення, належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п.70 рішення від 28.06.1990р у справі "Обермейєр проти Австрії", п.155 рішення від 04.03.2014р. у справі "Гранд Стівенс проти Італії").

Крім того, у рішенні від 31.07.2008р. у справі "Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки" ЄСПЛ зазначив, що відмова національного суду переглянути оцінку, яку адміністративний орган дав доказам у справі при прийнятті дискреційного рішення і які мали вирішальне значення при прийнятті цього рішення, вважається порушенням права особи на доступ до суду, що гарантовано п.1 ст.6 Конвенції.

Судова колегія не надає оцінки іншим порушенням з боку землевпорядника ОСОБА_2, зазначеним у протоколі Комісії від 27.04.2017 року № 4, які спростовані судом першої інстанції, оскільки апелянт не обґрунтовує ними доводи скарги.

Аналізуючи викладені обставини в сукупності, судова колегія вважає вірним висновки суду першої інстанції, що при розробці технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПрАТ "Санта Україна" для обслуговування адміністративних, складських приміщень і будівель, позивачем не допущено порушень вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

Натомість всупереч ч.2 ст.77 КАС України відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами наявність таких порушень з боку позивача.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Постанова складена та підписана колегією суддів 30 листопада 2018 року.

Головуючий Н.В.Вербицька

Суддя О.В.Джабурія

Суддя К.В.Кравченко