Справа № 2-а-2022/11
Суддя: Чернявська Я. А.
Дата ухвалення: 2012-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-а-2022/11
Провадження № 2-а/1414/12/12р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2012 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання - Кошурко Є.В., Малаховій О.Д.,

за участю позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю представника позивача - ОСОБА_5,

за участю представника відповідача -Татаренко Н.С.,

за участю третьої особи - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду м. Миколаєва адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради про визнання п. п. 10, 14 рішення Миколаївської міської ради № 36/54 від 04 вересня 2009 року, п. п, 11, 13 рішення Миколаївської міської ради № 48/40 від 06 вересня 2010 року та п. п. 21, 22 рішення Миколаївської міської ради № 45/37 від 04 березня 2010 року незаконним та такими, що підлягають скасуванню, де третіми особами у справі виступають ОСОБА_7 та ОСОБА_8, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2011 року позивачі звернулися до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просили визнати п. п. 10,14 рішення Миколаївської міської ради № 36/54 від 04 вересня 2009 року, п. 1,13 рішення Миколаївської міської ради № 48/40 від 06 вересня 2010 року та п. п. 21, 22 рішення Миколаївської міської ради № 45/37 від 04 березня 2010 року незаконним та такими, що підлягають скасуванню.

В обґрунтовування заявленого позову позивачі вказували, що 21 липня 2005 року ОСОБА_4 - на підставі нотаріально посвідченого договору було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці площею 3 349, 3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1. Зазначають, що у 2008 році вони звернулися до Миколаївської міської ради з заявами про перерозподіл зазначеної земельної ділянки між ними, однак відповіді вони не отримали. 14.08.2009 року вени знову звертаються до відповідача із відповідними заявами та п.п. 21,22 рішення Миколаївської міської ради «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою відведення земельних ділянок юридичним особам, громадянам та внесення змін до рішень міської ради по Корабельному району м. Миколаєва» № 45/37 від 04 березня 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а саме ОСОБА_2 - площею 980 кв. м. із земельної ділянки площею 1830 кв. А з ОСОБА_3 - площею 850 кв. м. із земельної ділянки площею 1830 кв. м. Крім того, як стало відомо п. п. 10, 14 рішення Миколаївської міської ради № 36/54 від 04 вересня 2009 року за рахунок земельної ділянки якою вони користуються, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надано дозвіл на складання проектів землеустрою, щодо земельних ділянок площею 1000 кв. м кожному. Пунктами 11,13 рішення Миколаївської міської ради № 48/40 від 06 вересня 2010 року зазначеним громадянам зазначені земельні ділянки передано у власність.

Посилаючись на те, що відповідачем при прийнятті зазначених рішення порушено їх права як землекористувачів та не враховано той факт, що земельна ділянка площею 3 349, 3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 з 1966 року використовується під обслуговування зазначеного будинку, просили суд на підставі положень ст. ст. 120, 149 ЗК України визнати п. п. 10, 14 рішення Миколаївської міської ради № 36/54 від 04 вересня 2009 року, п. п. 11, 13 рішення Миколаївської міської ради № 48/40 від 06 вересня 2010 року та п. п. 21, 22 рішення Миколаївської міської ради № 45/37 від 04 березня 2010 року незаконним та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 31 березня 2011 року до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, було залучено ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, вказувала на безпідставність позовних вимог. Стверджувала, що дії відповідача ґрунтуються на чинному законодавстві.

Третя особа ОСОБА_7 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_9 у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення позивачів, представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лудою З.М. від 21 липня 2005 року за реєстровим № 1570.

Відповідно до п. п. 21, 22 рішення Миколаївської міської ради «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним особам, громадянам та внесення змін до рішень міської ради по Корабельному району м. Миколаєва» № -5/37 від 04 березня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано дозвіл на складання -проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а саме ОСОБА_2 - площею 980 кв. м. із земельної ділянки площею 1830 кв. м., а ОСОБА_3 - площею 850 кв. м. із земельної ділянки площею 1830 кв. м. за рахунок земель домоволодіння АДРЕСА_1.

04 вересня 2009 року Миколаївською міською радою було прийнято рішення № 35/54 «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним особам, громадянам та внесення змін до рішень міської ради по Корабельному району Миколаєва відповідно до п. 10 якого ОСОБА_7 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не наданих у власність чи користування, площею 10О0 кв. м., з метою передачі її у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2 та п. 14 ОСОБА_8 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не наданих у власність чи користування, площею 1000 кв. м., з метою передачі її у власність для будівництва та обслуговування житлового цинку та господарських споруд по АДРЕСА_1.

06 вересня 2010 року Миколаївською міською радою було прийнято рішення № 48/40 «Про вилучення, надання, передачу у власність, спільну сумісну та спільну часткову власність, надання в оренду земельних ділянок громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення н до рішень міської ради та виконкому міської ради по Корабельному району м. Миколаєва» відповідно до п. п. 11, 13 зазначені земельні ділянки були передані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у юність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 відповідно.

Відповідно до положень ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності (ч. 1, 2 ст, 83 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера (ч. ч. 1, 6 ст. 120 ЗК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Статтею 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин виникає спір (ч. 4 ст. 70 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 Цього Кодексу.

Позивачами в порушення зазначених вимог закону не надано доказів на підтвердження того, що земельна ділянка площею 3 349, 3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 належить їм на праві власності чи праві постійного користування, крім того, із наданих суду доказів також не вбачається, що попередньому власнику житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за зазначеною адресою дана земельна ділянка належала на праві власності чи праві постійного користування.

Таким чином, відповідно до положення Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого Постановою КМУ від 26 травня 2004 року № 677, яким визначено механізм розроблення проектів землеустрою, п. п. 10, 14 рішення Миколаївської міської ради № 36/54 від 04 вересня 2009 року щодо надання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дозвілів на складання проектів землеустрою та п. п. 11, 13 рішення Миколаївської міської ради № 48/40 від 06 вересня 2010 року щодо передачі земельних ділянок у власність зазначеним громадянам, є законними і такими, що не підлягають скасуванню.

Крім того, суд не вбачає підстав для визнання незаконними та такими, що підлягають скасуванню п. п. 21, 22 рішення Миколаївської міської ради «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним особам, громадянам та знесення змін до рішень міської ради по Корабельному району м. Миколаєва» № 45/37 від 04 оерезня 2010 року відповідно до яких, ОСОБА_2 та ОСОБА_11 надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а саме ОСОБА_2 - площею 980 кв. і. із земельної ділянки площею 1830 кв. м., а ОСОБА_3 - площею 850 кв. м. із земельної ділянки площею 1830 хв. м. за рахунок земель домоволодіння АДРЕСА_1. оскількизазначене рішення прийнято в межах повноважень Миколаївської міської ради та у відповідності до положень ст. 121 ЗК України.

Керуючись ст. ст. 10-11, 158, 159, 163, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради про визнання п. п. 10, 14 рішення Миколаївської міської ради № 36/54 від 04 вересня 2009 року, п. п. 11, 13 рішення Миколаївської міської ради № 48/40 від 10 вересня 2010 року та п. п. 21, 22 рішення Миколаївської міської ради № 45/37 від 04 березня 2010 року незаконним та такими, що підлягають скасуванню, де третіми особами у справі виступають ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів дня її проголошення.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у праві, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Я. А. Чернявська