Справа № 805/1931/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року справа №805/1931/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів: Міронової Г.М., Ястребової Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Святодух О.Б.,

представника позивача Верещаги Т.В.,

представника відповідача Єгорова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року (головуючий у суді 1-ї інстанції Давиденко Т.В.) у справі №805/1931/18-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Холдінг» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.12.2017 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) з податку на додану вартість в сумі 2011212 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що висновки податкового органу про розповсюдження дії ст.198 ПК України на операцію із знецінення активів є помилковими, оскільки майно позивача, яке перебуває на непідконтрольній території України, продовжує знаходитись у складі активів товариства, в зв'язку з його захопленням позивачем направлені відповідні заяви до органів Національної поліції.

Нарахування резерву знецінення активів не підпадає під визначення операції з постачання товарів/послуг, а тому зазначена операція не є об'єктом оподаткування ПДВ.

Також, відображення в бухгалтерському обліку операції нарахування резерву знецінення запасів не є підставою для нарахування податкового зобовязання.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 13.12.2017 року № про застосування до ТОВ «Метінвест Холдінг» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) з податку на додану вартість в сумі 2011212 грн.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. У разі, коли товари, не вибуваючи з власності платника податку, починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, такий платник податку повинен нарахувати податкові зобов'язання з ПДВ.

Податковим кодексом передбачено винятки, за яких товари не вважаються такими, що використовуються в операціях, що є господарською діяльністю, які повинні одночасно відповідати критеріям: 1) належати до необоротних активів; 2) бути створеними (придбаними) до 14.04.2014 року; 3) станом на 1 січня перебувати на непідконтрольній території.

Тобто, позивач повинен був нарахувати податкові зобов'язання за товарами, за винятком необоротних активів, втраченими на тимчасово окупованій території, не залежно від факту не проведення інвентаризації та того, що платник податку продовжує обліковувати активи на своєму балансі, оскільки позивач не передбачає в подальшому отримання будь-якого доходу внаслідок використання запасів у власній діяльності та зазначає про це в своєму бухгалтерському обліку.

Таким чином, знаходження запасів на непідконтрольній території, не стосується даних правовідносин, оскільки пп.38.10 п.38 Розділу ХХ ПК України встановлений виняток з правила виникнення податкових зобов'язань виключно для необоротних активів, які були набуті платником податків станом на 14.04.2014 року.

Отже, позивач повинен був нарахувати податкові зобов'язання з ПДВ на суму вартості знецінених оборотних активів, які продовжують обліковуватися на балансі підприємства за нульовою вартістю.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати судове рішення та відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ТОВ «Метінвест Холдінг» зареєстроване в якості юридичної особи, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (), місцезнаходження юридичної особи: 87534, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т Нахімова, 116, корпус А.

07.11.2017 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби проведена позапланова документальна виїзна перевірка ТОВ «Метінвест Холдінг» з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість внаслідок вибуття товарів, виробничих запасів та інших оборотних активів за період з січня по червень 2017 року, за результатами якої складений акт № 106/28-10-47-10/34093721 (а.с. 19-34).

Під час перевірки податковим органом встановлені порушення товариством, а саме:

- пп. 14.1.179, п. 14.1 ст. 14, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України , в результаті чого позивачем завищено відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду зарахування відємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за квітень 2017 року у розмірі 2011212 грн.

В акті зазначено, що у квітні 2017 року ТОВ «Метінвест Холдінг» в бухгалтерському обліку здійснило знецінення запасів загальною вартістю 10056058,97 грн., які станом на 31.03.2017 року знаходились на тимчасово непідконтрольній території України, до нульової вартості, тобто запаси вартістю 10056058,97 грн знецінені до вартості 0,00 грн. Тому в порушення ст. 198 Податкового кодексу України товаристов не нарахувало податкові зобов'язання з ПДВ на дату фактичного визнання в межах балансу товарів на зазначену суму, як таких, що не підлягають використанню у виробництві та господарській діяльності.

При цьому зазначені запаси обліковуються на балансі ТОВ «Метінвест Холдінг» у складі активу на рахунках бухгалтерського обліку: «Інші запаси для капітальних інвестицій-резерв» - 8003164,93 грн; «обладнання з/ч для капітальних інвестицій ОЗ на складі-резерв» - 1452616,26 грн; «сортовий прокат - товари - резерв» - 477830,27 грн; «інші товари-резерви» - 118298 грн; «паливно-енергетичні матеріали СМ резерв» - 4249,51 грн. (а.с.92-97)

За наслідками перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення рішення від 13.12.2017 року №, про застосування до ТОВ «Метінвест Холдінг» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) з податку на додану вартість в сумі 2011212 грн.(а.с. 41).

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами станом на 30.04.2017 року активи ТОВ «Метінвест Холдінг» обліковувались на балансі в бухгалтерському обліку товариства за вартістю придбання на суму 10056058,97 грн. у складі активу на рахунках бухгалтерського обліку (а.с.9-16, 23-29, 38-39, 89-97)

24.04.2017 року ТОВ «Метінвест Холдінг» направило на адресу Сватівського відділу поліції ГУНП в Луганській області, Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області заяви про вчинення кримінальних правопорушень, а саме, захоплення майна, яке належить товариству, невідомими особами на непідконтрольній українській владі території.(а.с. 52-62).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що у спірних правовідносинах відсутній факт постачання товарів (послуг) або свідомого призначення використання таких активів у власній господарській діяльності або в операціях, що не є власною господарською діяльністю платника податку, внаслідок втрати контролю та доступу до всього майна та документів у звязку з його захопленням незаконними збройними формуваннями, позивач не має можливості провести інвентаризацію майна, а тому норма п.189.9 ст.189 ПК України не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв'язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Оцінка суду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп.16.1.2 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.

На підставі п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є обєктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексута операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобовязань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобовязання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно п. 187.1. ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п.200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на платника податку продавця товарів/послуг покладений обов??язок при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Системний аналіз вищенаведених норм Податкового кодексу України свідчить, що об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції з постачання товарів (робіт, послуг) та у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися у власній господарській діяльності або в операціях, що не є власною господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до пп.14.1.36. п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пп. 14.1.191 п.14.1 ст.14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Підпунктом 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Підсумовуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах відсутній факт постачання товарів (послуг) або свідомого призначення використання таких активів у власній господарській діяльності або в операціях, що не є власною господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до п. 189.9 ст. 189 Податкового кодексу України у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв'язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Позивачем направлені до органів Національної поліції України заяви про вчинення кримінальних правопорушень щодо захоплення майна, яке належить товариству, невідомими особами.

Крім цього, внаслідок втрати контролю та доступу до всього майна та документів позивача у звязку з його захопленням незаконними збройними формуваннями, ТОВ «Метінвест Холдінг» не має можливості провести інвентаризацію майна.

На підставі викладеного суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність прийнятого податкового повідомлення-рішення, оскільки в спірних правовідносинах відсутній факт постачання товарів (послуг) або свідомого призначення використання таких активів у власній господарській діяльності або в операціях, що не є власною господарською діяльністю платника податку, внаслідок втрати контролю та доступу до всього майна та документів у звязку з його захопленням незаконними збройними формуваннями позивач не має можливості провести інвентаризацію майна.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року у справі №805/1931/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року у справі №805/1931/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 04 грудня 2018 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач: І.Д. Компанієць

Судді Г.М. Міронова

Л.В. Ястребова