Справа № 0440/6198/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2018 року Справа № 0440/6198/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання - Сергієнко В.Ю., за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал»
до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області
про визнання протиправною та скасування постанови, -
16.08.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН744/251/АВ/П/ПТ/МГ/ІП-ФС/452 від 18.07.2018 року про накладення штрафу на Комунальне підприємство «Новомосковськ водоканал» у розмірі 335 070,00 грн. за недодержання підприємством мінімальних державних гарантій в оплаті праці, за порушення абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України.
В обґрунтування своїх вимог позивач, зазначив, що відповідачем неправомірно застосовано штрафну санкцію, оскільки її винесено на підставі необґрунтованих висновків, які були виявлені у ході перевірки порушення законодавства про працю. Позивач вважає, що постанова про накладення штрафу є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає чинному законодавству та прийнята на підставі хибних висновків, до яких дійшов відповідач в ході проведення перевірки.
16.08.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Разом із адміністративним позовом до суду надійшла заява Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН744/251/АВ/П/ПТ/МГ/ІП-ФС/452 від 18.07.2018 року про накладення штрафу на Комунальне підприємство «Новомосковськ водоканал» у розмірі 335 070,00 грн. за недодержання підприємством мінімальних державних гарантій в оплаті праці, за порушення абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України, до прийняття рішення по справі.
16.08.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
03.09.2018 року від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
07.09.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було задоволено вищевказане клопотання відповідача, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
07.09.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд, у задоволенні позову відмовити та зазначив, що Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області була проведена перевірка позивача, в ході якої встановлені порушення вимог діючого законодавства. За наслідками встановлених порушень відповідачем складено акт перевірки та винесено оскаржувану постанову. Відповідач вважає, що оскаржувана постанова є правомірною, та такою, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв'язку з чим, підстави для її скасування відсутні.
25.09.2018 року у підготовчому судовому засіданні було визнано неявку позивача без поважних причин та оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні.
03.10.2018 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів по справі.
03.10.2018 року у судовому засіданні було закрито підготовче провадження та вирішено перейти до розгляду справи по суті та витребувано у позивача письмові пояснення, у звязку з чим відкладено розгляд справи.
18.10.2018 року від представника позивача надійшло клопотання про виклик свідків та заява про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.
22.11.2018 року у судовому засіданні було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про виклик свідків.
Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, при цьому посилаючись на доводи наведені у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що в період з 14.06.2018 року по 26.06.2018 року на підставі наказу №501-і від 13.06.2018 року та направлення на перевірку №179 від 14.06.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було проведено інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю Комунального підприємства «НОВОМОСКОВСЬК ВОДОКАНАЛ», за результатами якої було складено акт перевірки № ДН774/251/АВ від 26.06.2018 року (далі-Акт перевірки).
Згідно висновків акту № ДН774/251/АВ від 26.06.2018 року перевіркою було встановлено такі порушення:
- ч. 2 ст. 65 КЗпП України до перевірки надані табелі обліку робочого часу за 2018 рік, але 1 облік надурочних годин не ведеться;
- ст. 64 КЗпП України на Підприємстві відсутня, згода виборного органу первинної профспілкової організації на проведення надурочних робіт;
- ст.106 КЗпП України у пояснювальній записці від 18.06.2018 року наданої до перевірки зазначено, що характером виробництва Підприємства неможливе додержання законодавчої норми робочого часу в установленому обліковому періоді (річний обліковий період) тому щоб уникнути надурочного робочого часу графіки роботи (змінності) розроблялися з таким розрахунком, щоб норма надурочного часу не перевищувала 120 годин на рік. Згідно табелям обліку використання робочого часу за 2017 ОСОБА_3 за 2017 рік відпрацював 2070,5 годин, ОСОБА_4 за листопад - грудень 2017 року відпрацював 308 годин, ОСОБА_5 відпрацював за січень-квітень 2017 року 690 годин, ОСОБА_6 за вересень-грудень 2017 року відпрацював 683 години, ОСОБА_7 за травень-грудень 2017 року відпрацював 1253 години, ОСОБА_8 за лютий-грудень 2017 року відпрацював 1910 годин, ОСОБА_9 за лютий-грудень 2017 відпрацював 1843 години, ОСОБА_10 відпрацювала за квітень-серпень 2017 року 749 годин 45 хв., ОСОБА_11 за листопад-грудень 2017 року відпрацювала 268 годин. Працівникам сплачується фактично відпрацьований час за тарифом. Втім, розрахункові відомості за 2017 рік не містять даних щодо оплати надурочних годин. Тобто оплата надурочних годин 9 працівникам, які працюють за графіками робот не проводилась взагалі;
- ч.1, ч. 2 ст. 115 КЗпП, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата на Підприємстві (згідно наданої до перевірки довідки щодо виплат заробітної плати працівникам підприємства) за другу половину грудня 2017 року сплачена у період з 11.01.2018 по 31.01.2018 року заробітна плата за першу половину січня 2018 року сплачена у період з 01.02.2018 по 13.02.2018. заробітна плата за другу половину січня 2018 року сплачена період з 19.02.2018 по 03.03.2018 року, заробітна плата за першу половину лютого 2018 року сплачена у період з 05.03.2018 року по 16.03.2018 року, заробітна плата за другу половину лютого 2018 року сплачена у період з 19.03.2018 по 05.04.2018, заробітна плата за першу половину березня 2018 року сплачена у період з 05.04.2018 по 13.04.2018, заробітна плата за другу половину березня 2018 року сплачена у період з 17.04.2018 по 04.05.2018, заробітна плата за першу половину квітня 2018 року сплачена у період з 07.05.2018 по 08.05.2108, заробітна плата за другу половину квітня 2018 року сплачена у період з 21.05.2018 по 06.06.2018, заробітна плата за першу половину травня 2018 року сплачена у період з 06.06.2018 по 12.06.2018. Посадові оклади працівникам Підприємства були встановлені штатним розкладом, якій був введений в дію з 01.05.2017 року. До 01.12.2017 року посадові оклади не переглядалися, тобто залишалися без змін. Індекс споживчих цін у червні 2017 року становив 101,6%, у липні 2017 року становив - 100,2%, у серпні 2017 року - 99,9%, у вересні 2017 становив 102,0%, тобто в листопаді 2017 була підстава для проведення індексації заробітної плати, яка була встановлена у розмірі 62,31 грн. До того ж індексацію заробітних плат найманих працівників потрібно нараховувати і виплачувати разом із заробітною платою. Відомості нарахування заробітної плати підприємства за листопад 2017 року не містять відображення нарахування і виплати індексації працівникам при наявності підстав. Тобто в порушення вищевказаних законодавчих норм відповідно до розрахункової-платіжної відомості за листопад 2017 року, заробітна плата працівникам Підприємства не індексувалась.
На підставі ОСОБА_5 перевірки Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено припис № ДН774/251/АВ/П від 26.06.2018 року про усунення виявлених порушень законодавства про працю та зобовязано усунути порушення ч. 2 ст. 65 КЗпП України, ст. 64 КЗпП України, ст.106 КЗпП України, ч.1, ч. 2 ст. 115 КЗпП, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці».
18.07.2018 року начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області було прийнято постанову №ДН774/251/АВ/П/ПТ/МГ/ІП-ФС/452 про накладення на Комунальне підприємство «НОВОМОСКОВСЬК ВОДОКНАЛ» штрафу у розмірі 335 070,00 грн. на підставі абзацу 4 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.
Позивач вважає вказану постанову про накладення штрафу необґрунтованою та такою, що не відповідає чинному законодавству, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Держпраці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
У відповідності до пп.6 п.4 Положення, Управління Держпраці, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Згідно з пп.5 п.6 Положення Управління Держпраці має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та обєктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.
Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 «Про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Порядок №295).
Відповідно до п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).
Пунктами 19, 20 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.
Відповідно до пункту 24 Порядку №295 припис вноситься обєкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.
Відповідно до вимог вищевказаних норм акт перевірки та припис підписані 26.06.2018 року уповноваженою особою обєкта відвідування КП «Новомосковськ водоканал» головним інженером ОСОБА_12 без зауважень, таким чином суд не приймає до уваги посилання позивач на порушення відповідачем строку винесення припису.
З оскаржуваної постанови відповідача вбачається, що за порушення ст. 106 КЗпП України, а саме: за не нарахування та не виплату коштів за надурочні години 9-м працівникам за 2017 рік, на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, на позивача накладено штраф в сумі 335 070,00 грн.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Стаття 12 Закону України «Про оплату праці» визначає інші норми і гарантії в оплаті праці.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оплату праці» норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про оплату праці» норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.
Отже, однією з мінімальних державних гарантій є саме заробітна плата, обчислена та виплачена працівникові в обсязі відповідно до вимог Закону України «Про оплату праці» та КЗпП України, не залежно від розміру встановлених посадових окладів, навіть, якщо вони перевищують розмір встановленої відповідно до чинного законодавства України мінімальної заробітної плати.
Статтею 62 Кодексу законів про працю України визначено, що надурочні роботи, як правило, не допускаються. Надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня (статті 52, 53 і 61).
Власник або уповноважений ним орган може застосовувати надурочні роботи лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині третій цієї статті.
Власник або уповноважений ним орган може застосовувати надурочні роботи тільки у таких виняткових випадках:
1) при проведенні робіт, необхідних для оборони країни, а також відвернення громадського або стихійного лиха, виробничої аварії і негайного усунення їх наслідків;
2) при проведенні громадсько необхідних робіт по водопостачанню, газопостачанню, опаленню, освітленню, каналізації, транспорту, зв'язку - для усунення випадкових або несподіваних обставин, які порушують правильне їх функціонування;
3) при необхідності закінчити почату роботу, яка внаслідок непередбачених обставин чи випадкової затримки з технічних умов виробництва не могла бути закінчена в нормальний робочий час, коли припинення її може призвести до псування або загибелі державного чи громадського майна, а також у разі необхідності невідкладного ремонту машин, верстатів або іншого устаткування, коли несправність їх викликає зупинення робіт для значної кількості трудящих;
4) при необхідності виконання вантажно-розвантажувальних робіт з метою недопущення або усунення простою рухомого складу чи скупчення вантажів у пунктах відправлення і призначення;
5) для продовження роботи при нез'явленні працівника, який заступає, коли робота не допускає перерви; в цих випадках власник або уповноважений ним орган зобов'язаний негайно вжити заходів до заміни змінника іншим працівником.
У відповідності до статті 65 Кодексу законів про працю України надурочні роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів підряд і 120 годин на рік.
Власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника.
Статтею 94 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.
Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати встановлені Законом України Про оплату праці.
Згідно статті 106 Кодексу законів про працю України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.
За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години.
У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.
Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.
З наявної в матеріалах справи копії пояснювальної записки від 18 червня 2018 року, наданої позивачем до перевірки, зазначено, що характером виробництва КП «Новомосковськ водоканал» неможливе додержання законодавчої норми робочого часу в установленому обліковому періоді (річний обліковий період), тому щоб уникнути надурочного робочого часу графіки роботи (змінності) розроблялися з таким розрахунком, щоб норма надурочного часу не перевищувала 120 годин на рік.
Згідно табелям обліку використання робочого часу за 2017 рік ОСОБА_3 за 2017 рік відпрацював 2070,5 годин, ОСОБА_4 за листопад - грудень 2017 року відпрацював 308 годин, ОСОБА_5 відпрацював за січень-квітень 2017 року 690 годин, ОСОБА_6 за вересень-грудень 2017 року відпрацював 683 години, ОСОБА_13 за травень-грудень 2017 року відпрацював 1253 години, ОСОБА_8 за лютий-грудень 2017 року відпрацював 1910 годин, ОСОБА_14 за лютий-грудень 2017 відпрацював 1843 години, ОСОБА_15 відпрацювала за квітень-серпень 2017 року 749 годин 45 хв., ОСОБА_11 за листопад-грудень 2017 року відпрацювала 268 годин.
В наявній в матеріалах справи копії Довідки № 656 від 23 липня 2018 року позивач зазначає, що ОСОБА_3 відпрацював з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року 2070,5 годин, з них 38,5 годин понаднормові; ОСОБА_4 з 09 листопада 2017 року по 31 грудня 2017 року відпрацював 308,75 годин, з них 6 годин понаднормові; ОСОБА_5 відпрацював з 01 січня 2017 року по 05 травня 2017 року 724 години, з них 7 годин понаднормові; ОСОБА_6 з 05 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року відпрацював 684,75 години, з них 5 годин понаднормові; ОСОБА_13 з 30 травня 2017 року по 31 грудня 2017 року відпрацював 1253,75 години, з них 18,25 понаднормові; ОСОБА_8 03 лютого 20І7 року по 31 грудня 2017 року відпрацював 1910 годин, з них 57,75 понаднормові; ОСОБА_14 13 лютого 2017 року по 31 грудня 2017 відпрацював 1844,50 години, з них 0,5 годин понаднормові; ОСОБА_15 відпрацював з 24 квітня 2017 року по 31 серпня 2017 року 750 годин, з них 21 понаднормові; ОСОБА_11 з 15 листопада 2017 року по 31 грудня 2017 року відпрацювала 268 годин.
При цьому, вказаним працівникам заробітна плата сплачувалась за фактично відпрацьований час за тарифом, оскільки розрахункові відомості за 2017 рік не містять даних щодо оплати надурочних годин.
Тобто, оплата надурочних годин 9 працівникам, які працювали за графіками робіт, не проводилась взагалі, що порушує вимоги ст. 106 КЗпП України, відповідно до якої за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.
Суд зазначає, що статтею 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Відповідно до абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.
Згідно ч.4 ст.265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Аналіз вищевикладеного свідчить про наявність у відповідача права застосовувати до суб'єкта господарювання санкції за невиконання вимог законодавства про працю шляхом винесення постанови про накладення штрафу.
Станом на дату винесення оскаржуваної постанови мінімальна заробітна плата становила 3732 грн., отже до позивача застосований штраф в розмірі 335070,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 03.12.2018 року.

Суддя ОСОБА_16