Справа № 807/968/17
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2018 рокум. Ужгород№ 807/968/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Луцович М.М.,

суддів: Гаврилко С.Є., Микуляк П.П.,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_1

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - ОСОБА_2

представник відповідача 1 - не з'явився;

представник відповідача 2 - не з'явився;

представник відповідача 3 - ОСОБА_3;

представник відповідача 4 - ОСОБА_4;

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, Закарпатської обласної державної адміністрації, Кабінету Міністрів України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 (далі позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (далі відповідач 1), Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області (далі відповідач 2), Закарпатської обласної державної адміністрації (далі відповідач 3), Кабінету Міністрів України (далі відповідач 4), згідно якого просить суд: визнати протиправними дії відповідача 1, відповідача 2, відповідача 3, визнати протиправною бездіяльність відповідача 4, зобовязати відповідача 1, відповідача 2 та відповідача 3 на підставі п. г ч. 1 ст. 121 Земельного Кодексу України прийняти рішення про безоплатну передачу із земель державної власності у приватну власність земельної ділянки розміром 144 метри квадратні "для індивідуального дачного будівництва" яка знаходиться за межами населеного пункту на території Оноківської сільської ради кооперативу "Ветеран" Ужгородського району Закарпатської області.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі, з мотивів викладених в позовній заяві, вказавши на наступне. На підставі Договору про право тимчасового користування землею від 23.07.2001 року укладеного між позивачем та Оноківською сільською радою, позивач з 23.07.2001 використовує земельну ділянку розміром 144 кв. м. для культурно оздоровчих та рекреаційних цілей в кооперативі «Ветеран». Однак, позивачеві було відмовлено у наданні на підставі п. г ч. 1 ст. 121 Земельного Кодексу України вказаної земельної ділянки у приватну власність. Представник позивача наголосив, що дії відповідача 1, відповідача 2, відповідача 3 та бездіяльність відповідача 4 щодо ненадання позивачеві із земель державної власності у приватну власність земельної ділянки розміром 144 м. кв. "для індивідуального дачного будівництва", яка знаходиться за межами населеного пункту на території Оноківської сільської ради кооперативу "Ветеран" Ужгородського району Закарпатської області є протиправними, такими, що порушують вимоги чинного законодавства України.

Представник позивача у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача 1 у судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву від 20.11.2018 про розгляд справи без його участі, а також просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача 1 надіслав до суду відзиву на позов згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи тим, що відповідач 1 не є розпорядником земельної ділянки, яку позивач просив надати у приватну власність для індивідуального дачного будівництва, та яка знаходиться за межами населеного пункту на території Оноківської сільської ради кооперативу "Ветеран" Ужгородського району Закарпатської області (а.с. 73-74).

Представник відповідача 2 у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Представник відповідача 2 надіслав до суду відзив на позов згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, наголошуючи на тому, що відповідач 2 діяв у межах наданих повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством України (а.с. 79-81).

Представник відповідача 3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з мотивів викладених у відзиві на позов, мотивуючи тим, що розпорядниками земель для індивідуального дачного будівництва є районні державні адміністрації (а.с. 94-96).

Представник відповідача 4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з мотивів викладених у письмових поясненнях на позов, при цьому наголосив, що чинним законодавством України на Кабінет Міністрів України не покладається обов'язок щодо здійснення державного контролю за районною державною адміністрацією та обласною державною адміністрацією щодо вирішення питання передачі земельних ділянок у власність.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Оноківська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області згідно Договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 23.07.2001 року, на підставі рішення XII сесії XXIII скликання від 12.06.2001 року, надала позивачеві в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 144 кв. м. (а.с.63).

У відповідності до Договору від 23.07.2001 року, вказана земельна ділянка була надана позивачеві на умовах тимчасового довгострокового користування на лівому березі річки Уж в кооперативі «Ветеран» строком на 25 років для культурно-оздоровчих і рекреаційних цілей.

Договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 23.07.2001 року набув чинності з моменту його реєстрації в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею від 23.07.2001 року за № 8.

Позивач звернувся до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки у власність для культурно оздоровчих цілей.

Рішенням Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області №313 від 21.10.2016 було відмовлено позивачеві на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 144 м. кв. для культурно оздоровчих та рекреаційних цілей у звязку з тим, що дана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту на території Оноківської сільської ради, кооператив «Ветеран», а відтак Оноківська сільська рада не є розпорядником даних земель (а.с. 64).

Згідно заяви від 03.02.2017 року позивач звернувся до Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, Закарпатської обласної державної адміністрації, Кабінету Міністрів України про прийняття рішення щодо безоплатної передачі із земель державної власності у приватну власність земельної ділянки розміром 144 м. кв. для індивідуального дачного будівництва, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Оноківської сільської ради кооперативу «Ветеран» Ужгородського району Закарпатської області на підставі п. «г» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України (а.с. 65). Відповідно до заяви від 03.02.2017 року позивач просив Кабінет Міністрів України взяти на контроль вирішення даної заяви.

У відповідності до відповіді Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області від 07.03.2017 позивачеві було розяснено вимоги п. 6 ст. 118, ст.122 Земельного кодексу України та повідомлено, що містобудівною документацією не передбачено розміщення дачних масивів на території району (а.с. 69).

Також, згідно листа Відділу містобудування та архітектури Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області від 24.01.2018 №13/01-21 зазначено, що містобудівна документація, у якій передбачені масиви під дачну забудову за межами населеного пункту, на території Ужгородського району, в тому числі за межами населеного пункту, на території Оноківської сільської ради не розроблялася (а.с. 82).

Закарпатська обласна державна адміністрація згідно відповіді від 05.04.2017 №06-21/817 розяснила позивачеві, що вирішення питання щодо передачі позивачеві вказаної в заяві земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва належить до повноважень районної державної адміністрації (а.с. 68).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд констатує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

У відповідності до ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно поданої заяви від 03.02.2017 позивач просить надати йому земельну ділянку, яка знаходиться у його користуванні, у приватну власність згідно п. «г» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 8 ст. 122 Земельного кодексу України Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря, а також у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Отже, згідно вимог ст. 122 Земельного кодексу України у даному випадку саме до повноважень Ужгородської районної державної адміністрації належить вирішення питання щодо передачі позивачеві земельної ділянки із земель державної власності, у власність у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для індивідуального дачного будівництва.

Враховуючи вищевикладене суд приходить висновку, щодо правомірності дій Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та Закарпатської обласної державної адміністрації вчинених ними за наслідками розгляду звернення до них позивача із заявою щодо прийняття рішення про безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки розміром 144 кв. м. для дачного будівництва, розташованої за межами населених пунктів на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, відтак, у задоволенні позовних вимог, щодо визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, звернених до Оноківської сільської ради та Закарпатської обласної державної адміністрації слід відмовити.

Щодо вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України, суд констатує наступне.

Згідно поданої заяви від 03.02.2017 позивач просив Кабітет Міністрів України взяти на контроль вирішення його заяви про передачу у власність земельної ділянки розміром 144 кв. м. для дачного будівництва, розташованої за межами населених пунктів на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

Повноваження Кабінету Міністрів України визначені ст. 116 Конституції України та Законом України "Про Кабінет Міністрів України", однак суд констатує, що нормами чинного законодавства України не покладається обов'язок на Кабінет Міністрів України щодо здійснення державного контролю за районною державною адміністрацією та (або) обласною державною адміністрацією щодо вирішення питання передачі земельних ділянок у власність фізичній особі.

За наведених обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України.

Що стосується позовних вимог, звернених до відповідача 2 - Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, суд констатує наступне.

Так, згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Так, відповідно до вимог ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, з метою одержання безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва громадянин разом з відповідним клопотанням повинен надати до відповідного органу виконавчої влади графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Згідно Додатків до заяви від 03.02.2017 про передачу у власність земельної ділянки розміром 144 кв. м. для індивідуального дачного будівництва, позивачем було надано до Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області наступні документи: 1) копію посвідчення учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1987-1988 роках категорії 2, посвідчення серії А №235706; 2) копію паспорта; 3) копію Договору про право тимчасового користування землею від 23.07.2001; 4) виписку із рішення Оноківської сільської ради від 21.10.2016 про відмову (а.с. 65, зворотній бік).

Інших документів позивач до Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області не подавав, що підтвердив у судовому засіданні і представник позивача - ОСОБА_2

Представником позивача не було надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що позивач, разом із заявою від 03.02.2017 про передачу у власність земельної ділянки, надав графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, згідно вимог ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України на Ужгородську районну державну адміністрацію Закарпатської області покладено обов'язок при розгляді клопотання громадян щодо одержання безоплатно у власність земельної ділянки приймати одне з наступних рішень: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні.

Згідно відповіді від 07.03.2017, на клопотання позивача від 03.02.2017, Ужгородська районна державна адміністрація Закарпатської області роз'яснила позивачеві порядок одержання громадянами безоплатно у власність земельної ділянки, згідно п. 6 ст. 118, ст. 122 Земельного кодексу України та повідомила, що містобудівною документацією не передбачено розміщення дачних масивів та території району (а.с. 69).

Однак, суд констатує, що у наданій відповіді від 07.03.2017 Ужгородська районна державна адміністрація Закарпатської області не вказала, яке рішення за результатом розгляду заяви позивача нею було прийнято, зокрема чи надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також відсутня мотивована відмова у наданні такого рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області щодо недотримання вимог ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, а саме: ненадання мотивованої відповіді на заяву позивача в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або відмови у наданні такого дозволу - є протиправними.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить висновку, що з метою ефективного захисту прав та свобод позивача, слід вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Ужгородську районну державну адміністрацію Закарпатської області повторно розглянути заяву позивача від 03.02.2017 про безоплатну передачу із земель державної власності у приватну власність земельної ділянки розміром 144 м. кв. для індивідуального дачного будівництва, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Оноківської сільської ради кооперативу «Ветеран» Ужгородського району Закарпатської області та надати обґрунтовану відповідь, з урахуванням положень ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України та висновків суду наведених у даному рішенні.

Згідно позовних вимог позивач просить суд зобов'язати Оноківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області, Ужгородську районну державну адміністрацію Закарпатської області, Закарпатську обласну державну адміністрацію прийняти рішення про безоплатну передачу йому у приватну власність земельної розміром 144 м. кв. для індивідуального дачного будівництва, однак суд зазначає наступне.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Як встановлено в ході розгляду даної справи по суті, органом, якому згідно чинного законодавства України надані повноваження щодо вирішення питання про безоплатну передачу із земель державної власності у приватну власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Оноківської сільської ради кооперативу «Ветеран» Ужгородського району Закарпатської області є Ужгородська районна державна адміністрації Закарпатської області.

З огляду на викладені обставини, суд не вправі своїм рішенням безоплатно передавати у приватну власність земельну ділянку, оскільки вирішення даного питання віднесено до дискреційних повноважень суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, Закарпатської обласної державної адміністрації прийняти рішення про безоплатну передачу у приватну власність позивачеві земельної розміром 144 м. кв. для індивідуального дачного будівництва слід відмовити.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

На підставі наведеного та керуючись статтями 139, 241, 243, 244, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_5 (вул. Нова, буд. 6, с. Оноківці Ужгородський район, Закарпатська область, 89412) до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (вул. Головна, буд. 59, с. Оноківці, Ужгородський район, Закарпатська область, 88412, ), Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області (вул. Загорська, буд. 10, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ), Закарпатської обласної державної адміністрації (Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), Кабінету Міністрів України (вул. Грушевського, буд. 12, м. Київ, 01001) про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області.

3. Зобовязати Ужгородську районну державну адміністрацію Закарпатської області повторно розглянути заяву ОСОБА_5 від 03.02.2017 про безоплатну передачу із земель державної власності у приватну власність земельну ділянку розміром 144 м. кв. для індивідуального дачного будівництва, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Оноківської сільської ради кооперативу «Ветеран» Ужгородського району Закарпатської області.

4. В задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_7

Суддя С.Є. Гаврилко

Суддя П.П. Микуляк

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 30.11.2018 року.