Справа № 821/789/18
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 р.м. ОдесаСправа № 821/789/18

Категорія: 8.3.5 Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.
П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Коваля М.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 2 липня 2018 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 05.12.2017 року №006031405 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн.; №006021405 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 34 000 грн.; №006011405 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 13 918,5 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки відповідача про незабезпечення позивачем зберігання документів, пов'язаних із виконанням законодавства, контроль за дотримання якого покладено на податковий орган, а також їх ненадання на вимогу контролюючого органу, здійснення роздрібної торгівлі алкогольними і тютюновими виробами без наявності відповідних ліцензій та не забезпечення своєчасного оприбуткування готівкових коштів, що надійшли до каси, складені за результатом фактичної перевірки, проведеної з порушенням норм податкового законодавства, за відсутності правових підстав для перевірки суб'єкта господарювання і без дослідження відповідної документації. Недотримання контролюючим органом обов'язкових умов для можливості розпочати перевірку, у тому числі таких як вручення платнику наказу, направлення на перевірку та визначення у цих документах обставин, наявність яких ініціює орган здійснити контролюючі функції, позбавляє відповідача можливості вчиняти перевірочні дії відносно платника податків, а отже всі подальші висновки та рішення суб'єкта владних повноважень, складені за результатом перевірки проведеної з порушеннями, не можуть відповідати критерію обґрунтованості і правомірності, що є безумовною підставою для скасування цих рішень.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 2 липня 2018 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області від 05.12.2017 року №006031405, №006021405, №006011405.

В апеляційній скарзі Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволення позову у повному обсязі.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак в судове засідання вони не з'явились, з огляду на достатність доказів для вирішення справи за наявними матеріалами, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 16.11.2017 року ГУ ДФС у Херсонській області відповідно до направлень від 16.11.2017 року №1260, №1261 та наказу від 30.10.2017 року №970 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 за місцем провадження господарської діяльності - кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, за результатом якої складено акт №463/21/22/РРО/НОМЕР_1 (а.с. 15-16, 79-81).

Зазначеною перевіркою встановлено не забезпечення ФОП ОСОБА_2 зберігання документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, ненадання платником податків контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю - книги обліку доходів, КОРО, РК, первинні документи на товар тощо, в результаті чого порушено п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України; здійснення роздрібної торгівлі алкогольними та тютюновими виробами без наявності ліцензій, чим порушено вимоги ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробі»; не забезпечено своєчасне оприбуткування в КОРО готівкових коштів, які надійшли до каси (місця проведення розрахунків), чим порушено п. 2.6 ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637.

Не погодившись із висновками акту перевірки, позивач подав відповідачу свої заперечення, проте вони були залишені без задоволення, висновки акту - без змін, а на підставі виявлених порушень ГУ ДФС у Херсонській області винесено податкові повідомлення-рішення від 05.12.2017 року №006031405, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510 грн., №006021405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 34 000 грн.; №006011405, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 13 918,5 грн. (а.с. 23-25, 27-31).

Позивач скористався своїм правом на адміністративне оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень до контролюючого органу вищого рівня, проте скаргу залишено без задоволення, а рішення відповідача - без змін (а.с. 27-32).

Не погоджуючись із висновками відповідача про порушенням вимог законодавства під час провадження господарської діяльності, посилаючись на неправомірність дій контролюючого органу під час проведення перевірки, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому вставиться питання про скасування рішень суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не дотримано порядок проведення фактичної перевірки, у тому числі, що обґрунтування її підстав, періоду та місця проведення перевірки, у зв'язку із чим прийняті на підставі незаконної перевірки оскаржувані рішення не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок визначений ст. 80 Податкового кодексу України.

Згідно із п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п.п. 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Пунктом 80.5 ст. 80 Податкового кодексу України визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно із п. 80.7 вказаного статті Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідно до п.п. 80.9, 80.10 ст. 80 Податкового кодексу України строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно із п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Пунктом 81.3 вказаної статті Податкового кодексу України визначено, що під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов'язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

Відповідно до п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб.

Згідно із п. 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління ДФС у Херсонській області від 30.10.2017 року №970 організовано у листопаді поточного року проведення фактичних перевірок платників податків відділом фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Херсонській області.

Затверджено перелік суб'єктів та/або об'єктів та їх адреси, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок, із зазначенням дати початку та тривалості перевірок.

Визначено, що тривалість фактичної перевірки не повинна перевищувати 10 діб, з правом продовження на строк до 5 діб за підстав, визначених п.п. 82.3.1 та п.п. 82.3.2 п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України.

Так, згідно затвердженого вказаних наказом переліку, ФОП ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) включено до суб'єктів, що підлягають перевірці 16.11.2017 року.

Підставою для проведення перевірки позивача визначено обставини, наведені у п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Також, на підставі вказаного наказу начальником ГУ ДФС у Херсонській області видано посадовим особам органу направлення на перевірку від 16.11.2017 року №1260, №1261.

На виконання вимог вказаного наказу і згідно направлень посадовими особами ГУ ДФС у Херсонській області 16.11.2017 року здійснено вихід за адресою господарської одиниці кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в якій ФОП ОСОБА_2 провадить свою господарську діяльність.

В кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» 16.11.2017 року працівниками ГУ ДФС у Херсонській області придбано сигарети «Ротманс Капсула» на загальну суму 25,20 грн., що підтверджується фіскальним чеком №0007 (а.с. 84).

З метою виконання контролюючих функцій головними державними ревізорами інспекторами пред'явлено ОСОБА_3 - особі, що здійснює розрахунки та працює барменом за трудовим договором від 26.04.2017 року №2 (а.с. 150), наказ, направлення на перевірку та службові посвідчення посадових осіб.

З огляду на те, що вказана особа відмовилась розписатись в направленнях на перевірку та надати документи, необхідні для перевірки, головними державними ревізорами інспекторами складено відповідний акт від 16.11.2017 року №169/21/22 (а.с. 82).

Дослідивши наведені матеріали, колегія суддів встановила, що фактична перевірка розпочата посадовими особами контролюючого органу у присутності особи, що фактично здійснює розрахункові операції; у зв'язку із пред'явленням направлення на проведення перевірки та копії наказу про проведення перевірки, посвідчень посадових осіб органу.

Водночас, у вказаних направленнях та наказі зазначені дата їх видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), перевірка якого проводиться, мета, вид перевірки, підстави, дата початку та тривалість перевірки, посади та прізвища посадових (службових) осіб, які проводитимуть перевірку.

Вказані документи також підписані керівником контролюючого органу, цей підпис скріплений печаткою контролюючого органу, наказ містить посилання на підстави проведення перевірки, визначені конкретними пунктами Податкового кодексу України.

Зазначені обставини свідчать про те, що відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України у особи, що здійснює розрахункові операції в господарській одиниці, не виникло підстав для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Разом з цим, за результатом складання акту про відмову вказаної особи від підпису у направленнях на перевірку, посадовими особами розпочато проведення такої перевірки, чим дотримано приписи вказаних норм податкового законодавства.

Також, колегія суддів враховує, що у переліку осіб, що підлягають перевірці, затвердженого наказом від 30.10.2017 року №970 відносно позивача визначено конкретну підставу для її проведення фактичної перевірки, передбаченої п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, що знайшло своє відображення і у вказаному наказі.

При цьому, під час розгляду справи встановлено, що перевірці підлягала податкова інформація, одержана контролюючим органом через систему ІС «Податковий блок» та яка надходила через РРО Mini 500.02 ME реєстраційний № та № від 22.01.2013 року на сервер ДФС України, що свідчила про несвоєчасність оприбуткування позивачем готівки, що надходила до каси РРО в КОРО, та здійснення продажу алкогольних і тютюнових виробів у період з 31.01.2015 року по 06.02.2015 року без наявності відповідних ліцензій.

На думку колегії суддів, зазначені обставини безумовно ініціюють відповідача перевірити вказану інформацію на предмет її відповідності, тобто здійснити відповідні функції, визначені законодавством у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів суб'єктом господарювання.

Таким чином, оскільки перед початком перевірки особі, що здійснює розрахункові операції, пред'явлено наказ та направлення на перевірку, посвідчення перевіряючих, всі ці документи містять необхідні реквізити і відомості та оформлені належним чином, призначення перевірки відбулось за наявності правових підстав, колегія суддів вважає, що відповідачем у повній мірі дотримано вимоги податкового законодавства, у тому числі і щодо продовження за таких обставин фактичної перевірки суб'єкта господарювання.

Доводи позивача про те, що контролюючим органом не оформлено належним чином відмову особи, що прибула на місце провадження господарської діяльності, за викликом працівника ніяким чином не спростовує дотримання відповідачем вищенаведених правил, з огляду на те, що вказана особа не мала повноважень на участь у перевірці, не є представником суб'єкта господарювання, у зв'язку із чим у посадових осіб не було підстав для вручення відповідних матеріалів чи повідомлення будь-яких обставин, що стосуються предмету перевірки.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що про проведення перевірки посадовими особами у журналі перевірок суб'єкта господарювання вчинено відповідний запис, що не спростовується позивачем ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду.

Водночас, відповідно до п. 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 (яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин), оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно із п. 2.6 Положення від 15.12.2004 року №637 (яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин) уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Зазначені приписи кореспондуються із правилами, наведеними у п. 7.15 Положення від 15.12.2004 року №637 (яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин), згідно яких уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися.

Слід зазначити, що відповідно до п. 5 Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 року №547, використання книги ОРО, зареєстрованої на господарську одиницю, передбачає, зокрема, щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій і веденням книги обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: роздрукування фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій та своєчасне відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій.

Отже, процедура оприбуткування готівки в касі полягає не лише в роздрукуванні фіскального чеку, а і в своєчасному здійсненні запису в книзі обліку розрахункових операцій на підставі відповідного Z-звіту.

При цьому, відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування» від 18.02.2002 року №199 зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту.

Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті реєстратора.

Згідно із п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування» від 18.02.2002 року №199 усі режими роботи реєстратора, крім тих, що забезпечують усунення причин блокування, повинні блокуватися, зокрема, у разі перевищення максимальної тривалості зміни.

Так, відповідно до даних ІС «Податковий блок» позивачем несвоєчасно оприбутковано готівкові кошти по РРО реєстраційний № ПБ57729267 MINI-500.02ME у розмірі - 861,05 грн. По РРО реєстраційний №ПБ57729240 MINI-500.02ME - у розмірі 1 922,65 грн.

Зазначені обставини не заперечуються і позивачем.

При цьому, необґрунтованими є доводи позивача про наявність причин, що вплинули на дотримання вищенаведених правил, а саме через несправність касових апаратів, про що свідчить довідка МПП «РІКо» вих. №1-03/64 від 27.03.2018 року.

Так, відповідно до даних ІС «Податковий блок» Z-звіт за 15.06.2017 року виконаний 19.06.2017 року №807; Z-звіт за 03.10.2017 року виконаний 04.10.2017 року №913, але вказаною довідкою не підтверджено відомості про те, що РРО не працювали через будь-які несправності саме 15.06.2017 року та 03.10.2017 року.

Щодо наявності поважних причин несвоєчасного прибуткування готівки за 06.09.2015 року позивач не навів.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 року №436/95 у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Таким чином, висновки контролюючого органу про застосування санкцій у п'ятикратному розмірі, виходячи із суми несвоєчасно неоприбуткованих коштів у касі, відбулось обґрунтовано та у відповідності до вищенаведених правових норм.

Також, відповідно до ч. 14 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно із ч. 20 вказаної статті Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Так, згідно відомостей ІС «Податковий блок», які надходили через РРО Mini 500.02 ME реєстраційний № та № від 22.01.2013 року на сервер ДФС України, 01.02.2015 року о 08:26 годині позивачем здійснено продаж сигарет «Прима Робочая» на суму 10 грн., о 08:28 годині здійснено продаж горілки «Медофф» ємністю 0,5 л на суму 11,4 грн., о 14:31 годині здійснено продаж сигарет «Честерфилд» на суму 16,5 грн., о 18:21 годині - продаж горілки «Медофф» ємністю 0,5 л на суму 54 грн.; 05.02.2015 року о 18:18 годині позивачем здійснено продаж сигарет «Мальборо» на суму 19,5 грн., о 19:52 годині здійснено продаж шампанського «Артемівське» на суму 55 грн., о 21:26 годині здійснено продаж пива «Чернігівське» на суму 18 грн., о 22:10 годині здійснено продаж пива «Чернігівське» ємністю 0,5 л на суму 9 грн.

При цьому ліцензії №4-21-01-64-03164, №4-21-01-66-03165 на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними і тютюновими виробами позивачем видані строком з 31.01.2014 року по 31.01.2015 року.

Наступну ліцензії на здійснення вказаної торгівлі №5-21-01-64-08250, №5-21-01-65-08251 видані позивачу строком з 06.02.2015 року по 05.02.2016 року.

Таким чином, у період здійснення роздрібної торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, а саме з 01.02.2015 року по 05.02.2015 року, позивачу не видавались відповідні дозвільні документи, а відповідно до приписів ч. 14 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР позивач не мав права на здійснення такого виду діяльності.

Доводи позивача про звернення до органу із відповідної заявою на прикінці дії попередніх ліцензій з метою одержання дозвільних документів вказаних висновків не спростовують і не звільняють суб'єкта господарювання від обов'язку дотримуватись установлених правил.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР у разі роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій до суб'єкта господарювання застосовуються штрафні санкції, виходячи з 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

З огляду на наведене, оскільки під час перевірки позивачем не забезпечено контролюючий орган відповідною первинною документацією, колегія суддів вважає, що застосування санкцій за виявлені порушення, виходячи з мінімального їх розміру, відбулось обґрунтовано та у відповідності до норм законодавства.

Разом з цим, відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно із п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до п. 44.6 вказаної статті Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Таким чином, оскільки під час перевірки позивач не забезпечив контролюючого органу необхідними первинними і бухгалтерськими матеріалами, що стосуються предмета перевірки, зазначених документів на спростування виявлених порушень позивач не надав і до прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів вважає, що застосування санкцій за ці порушення відбулось обґрунтовано та у відповідності до вищенаведених правил податкового законодавства.

Враховуючи викладене, оскільки фактична перевірка позивача проведена з дотриманням правил податкового законодавства, а виявлені порушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і не спростовані позивачем, колегія суддів вважає позовні вимоги необґрунтованими та не вбачає підстав для їх задоволення.

З огляду на наведене, оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, не відповідають дійсним обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 2 липня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04.12.2018 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

М.П. Коваль