Справа № 761/11934/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України
30 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 761/11934/16-а
провадження № К/9901/7475/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Анцупової Т. О.,
суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 761/11934/16-а
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії з перерахунку пенсії;
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Межевича М. В., Земляної Г. В., Сорочка Є. О.) від 05 жовтня 2016 року, встановив:
І. РУХ СПРАВИ
1. У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із зміною розміру щомісячного грошового забезпечення, яке становить 450 відсотків посадового окладу, та щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення за місяць, починаючи з 01 січня 2016 року. Судові витрати позивач просив покласти на відповідача.
2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що наказом Міністерства оборони України «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» від 27 січня 2016 року № 44 (далі Наказ № 44) підвищено грошове забезпечення військовослужбовців. Позивач вказує, що має право на спірний перерахунок та виплату пенсії, а тому відмова відповідачів у здійсненні такого перерахунку не ґрунтується на вимогах закону та порушує його права.
3. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено.
4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 21 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року залишити в силі.
6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
7. 10 листопада 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшло заперечення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому останнє просило відмовити ОСОБА_1 у задоволенні касаційної скарги, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.
8. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.
9. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.
Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
10. 23 січня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
11. Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ).
13. 16 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, в якій просив здійснити перерахунок розміру його пенсії у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення» від 15 липня 2015 року № 614-VІІ (далі Закон № 614-VІІ), у зв`язку з збільшенням грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України.
14. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02 березня 2016 року № 4136/03/П-373 позивачеві повідомлено про відсутність підстав для перерахунку пенсії, оскільки Законом № 614-VІІ вносилися зміни до ст. 51 Закону № 2262-ХІІ, якою проведення перерахунку пенсії не передбачено. Також у вказаному листі відповідачем зазначено, що відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі Порядок № 45) перерахунок раніше призначених згідно з Законом № 2262-XII пенсій проводиться в разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Однак, відповідного рішення Кабінетом Міністрів України з 01 січня 2008 року не приймалось.
15. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
16. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із прийняттям Міністерством оборони України Наказу № 44 у позивача з 01 січня 2016 року виникло право на перерахунок раніше призначеної пенсії.
17. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що перерахунок пенсії може бути здійснений, зокрема, у випадку зміни розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення, про що відповідне рішення має прийняти саме Кабінет Міністрів України. Наказ Міністерства оборони України № 44, у даному випадку, не може бути підставою для перерахунку пенсії, оскільки вказаним Наказом не змінювався розмір жодного з видів грошового забезпечення, а лише зазначалося у якому відсотковому відношенні до відповідного виду грошового забезпечення будуть виплачуватися кошти.
18. Також суд апеляційної інстанції зазначав, що встановлення Наказом № 44 розміру щомісячної грошової винагороди також не може бути підставою для перерахунку пенсії, оскільки Верховний Суд України у постанові від 15 липня 2014 року (справа № 21-234а14) висловив правову позицію, згідно якої, щомісячна додаткова грошова винагорода має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин (здійснення польотів у конкретному місці), її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не може бути підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям.
19. У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у здійсненні спірного перерахунку пенсії, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
20. У касаційній скарзі скаржник вказує, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.
21. На переконання скаржника, як свідчить зміст п. 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року № 1294 (далі Постанова КМУ № 1294) та Наказу № 44, Кабінет Міністрів України делегував керівникам державних органів своє право визначати розміри посадових окладів, а тому прийнятий Міністерством оборони України Наказ № 44 є підставою для перерахунку його пенсії.
22. В обґрунтування такого висновку скаржник покликається на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 13 липня 2016 року у справі № 638/2700/14-а.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.
24. Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
25. Частиною 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.
26. Пунктом 1 Порядку № 45 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
27. Згідно з пп. 1 п. 5 Постанови КМУ № 1294 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надати право, зокрема, установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами згідно з додатками 1 23 і 30 32 за аналогічними посадами.
28. Водночас, Міністерством оборони України прийнято Наказ № 44, яким врегульовано окремі питання виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України за рахунок збільшення (зменшення) премій і у межах видатків, передбачених на грошове забезпечення військовослужбовців у 2016 році. В цьому Наказі зазначено, що він прийнятий відповідно до Постанови КМУ № 1294 (зі змінами) і протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 3.
29. Відповідно до положень Наказу № 44, останній носить тимчасовий характер, оскільки визначає порядок витрат на грошове забезпечення військовослужбовців в межах виділених асигнувань у 2016 році та у визначений порядок щодо виплат. Преміювання здійснюється у більшому розмірі в межах виділених асигнувань на їх утримання та встановлюється наказами щомісяця виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, але не менше 10 відсотків посадового окладу та відповідно до особистого внеску в загальні результати служби (роботи) та за виконання покладених на підрозділ завдань.
30. Тобто, премія, яку встановлено Наказом № 44 носить індивідуальний характер і залежить від результатів служби конкретного військовослужбовця, індивідуальні заслуги в межах кошторисних призначень на оплату праці та не може бути розповсюджені на осіб, що перебували на цій посаді в попередні роки.
31. Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року (справа № 753/21475/16-а) висловив правову позицію стосовно того, що Наказ № 44 має індивідуальний і тимчасовий характер (на 2016 рік), а також обмежений вже передбаченими у кошторисі Міністерства оборони України видатками на грошове забезпечення військовослужбовців у 2016 році, встановленому на підставі Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», він є відомчим документом і відповідно не є законодавчим актом, а тому даний документ не може бути застосований органами Пенсійного фонду України і не може бути правовою підставою для перерахунку пенсії відповідно до правил ст. 63 Закону № 2262-ХІІ.
32. Отже, оскільки з січня 2008 року Кабінет Міністрів України не приймав нормативних актів, які б визначали нові розміри грошового забезпечення військовослужбовців, а Наказ № 44 не є законодавчим актом, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.
33. Безпідставними є посилання позивача у касаційній скарзі на позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 13 липня 2016 року у справі № 638/2700/14-а, оскільки вона висловлена за інших фактичних обставин справи.
34. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.
35. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
36. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
37. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
38. Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки Суд залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, судові витрати не підлягають новому розподілу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року у справі № 761/11934/16-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова
Судді В. М. Кравчук
О. П. Стародуб