Справа № 701/1058/18
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 701/1058/18 Суддя (судді) першої інстанції:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 06 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Маньківського ВП Уманського відділу поліції Медведєва Олександра Валерійовича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора Маньківського ВП Уманського відділу поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 06 листопада 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити. На думку апелянта, оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті позовних вимог, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.08.2018 року у відношенні ОСОБА_1 було винесено постанову серії НК №453414 про накладення штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що в цей день о 18 годині 00 хв. позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку автомобіля в зоні дії знаку 3.34, чим порушив ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач, вважаючи винесену постанову про адміністративне правопорушення протиправною, звернувся із вказаним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є таким, що порушив вимоги пункту 8.7.3 «г» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 ст. 122 КУпАП, що підтверджується належними і допустимими доказами.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із того, що відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» одним з основних повноважень поліції відповідно до покладених на неї завдань є регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У випадку спірних правовідносин патрульною поліцією в межах її повноважень було виявлено порушення, передбачене п.3.34 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, яким встановлено заборонний знак «Зупинку заборонено» - забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Разом з тим, приймаючи оскаржувану постанову, інспектором поліції не було враховано п 3.43 ПДР України.

Так, згідно п.3.43 ПДР не поширюється дія знаку на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. А за наявності під ним таблички 7.18 Табличка 7.18 «Крім інвалідів» на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком Розпізнавальний знак «Інвалід» «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Як в адміністративному позові так і в апеляційній скарзі позивач стверджує, що ним надавались пояснення інспектору поліції, що позивач є інвалідом другої групи та пред'являлось відповідне посвідчення.

Однак, вказані обставини були проігноровані Інспектором Маньківського ВП Уманського відділу поліції Медведєвою О.В., та у зв'язку з чим, на думку суду апеляційної інстанції, протиправно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, на основі яких інспектор поліції встановив наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема відсутні фото чи відеозаписи, які підтверджують факт порушення позивачем правил ПДД. Крім того, застосовуючи адміністративне стягнення на за порушення позивачем ч. 1 ст. 122 КУпАП (зупинка автомобіля в зоні дії знаку 3.34) інспектор не пересвідчився, чи розповсюджується на позивача вказане правопорушення, чи наявна під знаком «зупинка заборонена» передбачена п.3.43 ПДР Табличка 7.18 «Крім інвалідів».

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується належними доказами, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, а відповідачем не надано допустимих доказів його вчинення, що виключає можливість притягнення даної особи до адміністративної відповідальності.

Положеннями ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, належним захистом порушеного права Позивача є скасування оспорюваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що доводів на спростування обставин на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог відповідачем не надано, при цьому обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення покладається на суб'єкта владних повноважень, тому постанова в справі про адміністративне правопорушення серії підлягає скасуванню, за відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2018 та ухвалення нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 286, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 06 листопада 2018 року - скасувати, та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення НК №453414 від 17.08.2018 року.

Закрити справу про адміністративне правопорушення.

Повний текст постанови складено « 03» грудня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма