Справа № 804/4868/17
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

29 листопада 2018 року

м. Дніпро

справа № 804/4868/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу приватного підприємства «Агрофірма «Славутич»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року (головуючий суддя Коренев А.О.) у справі №804/4868/17 за позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» про застосування заходів реагування,-

в с т а н о в и В :

Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області звернулася до суду з позовом, в якому просила застосувати заходи реагування у вигляді тимчасового зупинення виробництва (виготовлення) або реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого здійснюється експлуатація джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря Приватним підприємством “Агрофірма “Славутич” (юридична та фактична адреса: 53283, Дніпропетровська область. Червоногригорівка, вул. Кооперативна, буд. 1), а саме:

на території адміністративного приміщення - автоматичний котел опалювальний (водонагрівальний) на твердому паливі - (1 од.), дизель-генератор - (1 од.), буржуйка – (1од.), заточувальний верстат - (1 од.), свердлильний станок (1 од.);

на території механізованої майстерні - заточувальний верстат - (4од.), свердлильний станок (2 од.), токарний верстат - (4 од.), фрезерний верстат (1од.) буржуйка - (2од.), місце для ремонту обладнання в майстерні (витяжна труба 1 од.), зварювальний апарат - (1 од. не працює ), сторожка охорони - піч глиняна на дровах (1од.);

на території заправної станціії влаштовано дві колонки - ( 1 од. бензин та 1 дизельне паливо по одному пістолету);

на території насіннєвого складу сушарка - (1 од.), вібропневматичний стіл (1 од.).;

на території тракторної бригади - буржуйка - (2 од.), токарний верстат - (2 од.), заточувальний верстат - ( 1од.); свердлильний станок (2 од.), кувальний пост - (1 од.), піч глиняна на дровах ( 1од.).

Заявлений позов обґрунтовувався тим, що в ході перевірки встановлено факти використання підприємством джерел утворення викидів без дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що є порушенням природоохоронного законодавства та підставою для застосування заходів реагування.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року позов задоволено. Рішення суду мотивована встановленими обставинами справи, які свідчать про наявність порушень вимог природоохоронного законодавства, які на час

розгляду справи не усунуті відповідачем, і вказані обставини є підставою для застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації джерел утворення викидів.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що на дату ухвалення судом рішення підприємство отримало необхідні дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Під час розгляду справи підприємство клопотало про відкладення розгляду справи з метою надання суду доказів отримання таких дозволів, але суд вказане клопотання не задовольнив. Крім цього, відповідач вказує на те, що суд також заборонив експлуатацію устаткування, які не є джерелами утворення викидів забруднюючих речовин.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість. За позицією позивача наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи та надані докази не свідчать про усунення підприємством усіх порушень, такі висновки можливо зробити лише за результатами перевірки.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що в період з 05.07.2017 року по 18.07.2017 року на підставі наказу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 06.06.2017 року № 517-П та направлення на перевірку від 09.06.2017 року № 4-3974-10-3, повідомлення від 09.06.2017 року № 4-3975-10-3 було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ПП “АФ “Славутич”.

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами (а.с.13-16).

Під час перевірки, зокрема, встановлено, що на підприємстві експлуатується обладнання, яке є джерелом утворення викиду, а саме: на території адміністративного приміщення - автоматичний котел опалювальний (водонагрівальний) на твердому паливі - (1 од.), дизель-генератор - (1 од.), буржуйка - (1 од.), заточувальний верстат - (1 од.), свердлильний станок (1 од.); На території механізованої майстерні - заточувальний верстат - (4 од.), свердлильний станок (2 од.), токарний верстат - (4 од.), фрезерний верстат (1 од.), буржуйка - ( 2 од.), місце для ремонту обладнання в майстерні (витяжна труба 1 од.), зварювальний апарат -(1 од. не працює), сторожка охорони - піч глиняна на дровах (1 од.); На території заправної станції влаштовано дві колонки - (1 од. бензин та 1 од. дизельне паливо по одному пістолету); На території насіннєвого складу сушарка - (1 од.), вібропневматичний стіл (1 од.); На території тракторної бригади - буржуйка - (2 од.), токарний верстат - (2 од.), заточувальний верстат - (1 од.); свердлильний станок (2 од.), кувальний пост - (1 од.), піч глиняна на дровах (1 од.).

Інвентаризація джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря на підприємстві, не проводилась, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній.

З цих підстав органом державного контролю зроблено висновок про те, що підприємством порушуються вимоги ст.ст. 10, 11 Закону України “Про охорону атмосферного повітря” та є невиконанням припису Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 03.07.14 № 4-6624-12-3 виданого за результатом проведення в період з 09.06.-27.06.2014 попередньої перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.

У зв’язку з тим, що відповідачем порушень природоохоронного законодавства зазначених в акті усунуто не було, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, судом першої інстанції, враховуючи положення ст.ст.10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», зроблено правильний висновок про те, що суб’єкти господарювання можуть здійснювати викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами лише на підставі дозволу.

Вказані висновки суду першої інстанції фактично не заперечуються відповідачем, але останній вказує на те, що суд першої інстанції, ухваливши рішення, не сприяв підприємству у наданні доказів, які б свідчили про виконання підприємством вимог Екологічної інспекції в частині отримання дозволів на викиди забруднюючих речовин.

З такими аргументами відповідача суд апеляційної інстанції не може погодитися з огляду на те, що провадження у цій справі відкрито 05 вересня 2017 року, а рішення у справі ухвалено 29 травня 2018 року. При цьому, судом двічі зупинялося провадження у справі з метою примирення сторін.

Таким чином, за вказаних обставин не можливо стверджувати про те, що судом не було надано відповідачу можливості реалізувати свої процесуальні права в частині доведення переконливості своєї позиції.

Отже, оскільки на час ухвалення судом першої інстанції рішення у відповідача не було дозволів на викиди забруднюючих речовин, про що останній і не заперечував, то суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу на підставі тих доказів, які були надані суду.

При цьому, посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що після ухвалення рішення ним було отримано відповідні дозволи, не можуть бути підставою для висновків щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції, оскільки суд апеляційної інстанції надає оцінку рішенню суду першої інстанції саме з урахуванням тих обставин, які існували на час його прийняття.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість зазначених аргументів відповідача та вважає за необхідне зазначити те, що питання наявності усіх необхідних дозволів, які отримані після ухвалення судом першої інстанції рішення, підприємство має можливість вирішити з органом державного контролю.

В той же час, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що суд заборонив експлуатацію, у тому числі устаткування, які не є джерелами утворення викидів забруднюючих речовин.

Так, ухвалюючи рішення про задоволення позову та застосовуючи заходи реагування, суд першої інстанції не звернув увагу та не надав оцінки тому, які викиди шкідливих речових в атмосферне повітря можуть здійснювати, зокрема, свердлильні станки, токарний верстак, кувальний пост та інше устаткування, яке зазначено позивачем у позові.

З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища №317 від 16.08.2004р. (зареєстрованого Міністерством юстиції України 6 вересня 2004 року за №1102/9701) затверджено Переліку типів устаткування, для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел.

Вказаний Перелік визначає типи устаткування у сфері: енергетики та переробної промисловості; виробництва та обробки металів; промисловості з переробки мінеральної сировини; хімічної промисловості; виробництві і обробки деревини; інших видів діяльності; обробці та видаленні відходів.

При цьому, по відношенню до вказаної сфери діяльності, вказаний Перелік визначає відповідне устаткування для якого необхідне розроблення нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин.

Такого устаткування як: свердлильні станки, токарні верстаки, кувальні пости, заточувальні верстаки, зварювальні апарати, фрезерні верстаки, місця для ремонту обладнання, колонки для розливу палива, вібропневматичні столи, сушарки, вказаний Перелік не містить.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не було доведено, а судом не встановлено того, що вказане устаткування є джерелами викиду забруднюючих речових в атмосферне повітря і для цього устаткування необхідно отримувати відповідні дозволи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для застосування заходів реагування, в частині заборони використання вказаного устаткування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі №804/4868/17, в частині задоволених вимог щодо застосування заходів реагування відносно устаткування: свердлильні станки, токарні верстаки, кувальний пост, заточувальні верстаки, зварювальні апарати, фрезерні верстаки, місце для ремонту обладнання, колонки для розливу палива, вібропневматичний стіл, сушарка – скасувати та в цій частині прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі №804/4868/17 – залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст.329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 29.11.2018р.

Повне судове рішення складено 30.11.2018р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк