Справа № 817/1603/18
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/2108/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

з участю секретаря Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції - Недашківська К.М.,

час ухвалення рішення - 17.08.2018 року,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 22.08.2018 року,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з врахуванням усіх складових грошового забезпечення без обмеження розміру пенсії, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 2137 грн. 23 коп.; індексації грошового забезпечення в розмірі 456 грн. 50 коп.; одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 42482 грн. 96 коп.; грошової компенсації за невикористані відпустки за період служби в розмірі 12521 грн. 88 коп.; підвищення до посадового окладу за умови служби в розмірі 7,5%- 147 грн. 75 коп.; надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% - 1461 грн. 04 коп.; премії в розмірі 3000 грн., на підставі довідок Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» Міністерства юстиції України від 18.04.2017 №30/11/1352, від 07.03.2018 №30/11/1077 та довідки Ліквідаційної комісії управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області від 13.04.2018 №27; зобов'язати відповідача при перерахунку пенсії врахувати вимоги п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив позивач, який вважає, що судом при винесенні рішення допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та задоволити позовні вимоги повністю.

Свої вимоги мотивує тим, що вказані допомоги відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та мали бути враховані при обчисленні розміру пенсії.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явилися, при цьому були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписки про одержання поштового відправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та з вересня 2011 року отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262) (а.с. 23, 64-66).

25.04.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеної йому пенсії у зв'язку з неврахуванням при призначенні пенсії додаткових видів грошового забезпечення (допомоги на оздоровлення, індексації, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані відпустки). Крім того, при перерахунку пенсії на підставі постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 (далі - постанова № 103) не було враховано підвищення до посадового окладу за умови служби, надбавку за виконання особливо важливих завдань, премію (а.с. 26-29).

Листом відповідача №Л-680/07.1-59 від 23.05.2018 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на те, що в довідках про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, виданих Городищенською виправною колонією та Управлінням державного департаменту України з питань виконання покарань в Рівненській області, зазначені наступні види грошового забезпечення, які включені в розрахунок пенсії позивача: надбавка за роботу з таємними документами; надбавка за виконання особливо важливих завдань; щомісячна премія. Право первинного визначення правильності формування документів для призначення пенсії, зокрема грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення, є компетенцією Західного міжрегіонального управління і питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції. Оскільки вказані у зверненні - матеріальна допомога на оздоровлення, індексація, одноразова грошова допомога при звільненні зі служби, компенсація за невикористану відпустку - не визначені нормативними документами як складові частини грошового забезпечення, що враховується для обчислення розміру пенсії і, відповідно, не включені фінансовим підрозділом до довідки про додаткові види грошового забезпечення, підстав для врахування цих сум в розмір грошового забезпечення при визначенні розміру пенсії за вислугу років немає. Крім того, вказано, що підвищення до посадового окладу за умови служби, надбавка за виконання особливо важливих завдань та щомісячна премія враховані при призначенні пенсії (а.с.35-36).

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону № 2262 (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011).

Військовослужбовцям у зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011 встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Законом № 2011 також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (ч. 1 ст. 10-1 Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою КМУ від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинній на час виплати позивачу матеріальної допомоги) та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (далі - Інструкція). Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.3 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Отже, зазначена допомога є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, яка відповідно до ч.2 ст.9 Закону № 2011 відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги встановлені ст. 15 Закону № 2011та статтею 9 Закону № 2262, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

За змістом п. 17 ст. 11 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) військовослужбовці підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню.

Частиною другою статті 20 Закону № 1058 передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених, зокрема у п.17 ст. 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Також, п.9 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»від 08.07.2010 року № 2464-VIвизначено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що військовослужбовці підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, тому мають сплачувати страхові внески та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.

Частина третя статті 43 Закону № 2262 не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені ст. 15 Закону № 2011 та ст. 9 Закону № 2262, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення.

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців. Така допомога не пов'язана з виконанням позивачем своїх службових обов'язків та отриманням за це грошової допомоги, оскільки пов'язана саме з фактом звільнення зі служби (постанова Верховного Суду від 22.11.2018 року у справі № 344/10953/17).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 3 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення,індексація, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія. Умово врахування вказаних виплат при визначенні розміру пенсійного забезпечення є сплата з таких сум внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування.

Що стосується вимог позивача включити в перерахунок пенсії суму компенсації за невикористану відпустку, то вони задоволенню не підлягають, оскільки з такої не було сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (а.с. 199).

Довідками Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» Міністерства юстиції України від 07.03.2018 №30/11/1077 та Ліквідаційної комісії управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області від 13.04.2018 №27 підтверджується виплата позивачу з 2010 року по 2011 рік матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації, з яких сплачувались страхові внески (а.с. 30-33), а тому такі виплати мали б враховуватись при призначенні пенсії позивачу.

Щодо твердження позивача про неврахування при перерахунку пенсії на підставі постанова № 103підвищення до посадового окладу за умови служби в розмірі 7,5% - 147 грн. 75 коп.; надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% - 1461 грн. 04 коп.; премії в розмірі 3000 грн. та вимоги врахувати їх при перерахунку пенсії, апеляційний суд зазначає наступне.

З листа відповідача вбачається, що вказані виплати враховані при призначенні пенсії (а.с. 35-36).

Відповідно до приписів ч.4 ст. 63 Закону № 2262 усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 року прийнято постанову №103 та на виконання вимог постанови №103 позивачу перераховано пенсію з 01.05.2018 року із сум грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років, премія та проведено виплату перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 року (а.с. 37).

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд в ухвалі від 02.05.2018 року у справі №818/1076/18 дійшов висновку, що постанова №103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції на підставі Закону № 2262 та Постанови КМУ №988, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

Згідно Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затв. постановою КМУ від 13.02.2008 року №45, підставою для проведення перерахунку пенсії є довідка уповноваженого органу про розмір грошового забезпечення.

Також відповідно до п. 7 постанови № 103 на Міністерство оборони разом з іншими відомствами після набрання чинності цією постановою покладено завдання забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розміри грошового забезпечення, визначені в пункті 1 цієї постанови, відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45.

В матеріалах справи наявна довідка від 26.03.2018 року № 141, видана Державною установою «Городищенська виправна колонія (№96)» Міністерства юстиції України (а.с. 34) на підставі якої позивачу було здійснено перерахунок пенсії у 2018 році.

Виплата пенсії проводиться відповідно до п. 2 постанови № 103, яким встановлено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року. Зазначена Постанова КМУ 103 є нормативно-правовим актом, який з огляду на положення ч.4 ст.63 Закону №2262 є обов'язковим у застосуванні органами пенсійного фонду при здійсненні обчислення перерахунку та виплати пенсії відповідній категорії осіб, на яких спрямована дія цієї постанови.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Колегія суддів зазначає, що наведена Постанова КМУ №103 від21.02.2018 року є діючою, та такою, що підлягає обов'язковому застосуванню в межах спірних правовідносин. Вона у встановленому законом порядку такою, що суперечить Конституції України або вимогам закону не визнавалась та не скасовувалась.

Судом встановлено, що відповідачем виконується покладений на них обов'язок щодо виплати перерахованої пенсії позивачеві, визначені відповідно до постанови №103. Також слід зауважити, що відповідач не бере участі у формуванні довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій, а лише проводить вказаний перерахунок на підставі документів, що надходять від державного органу, де працював позивач.

Вимога про необмеження максимального розміру пенсії не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Частиною 7 статті 43 Закону № 2262 передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону № 2262 зі змінами, зокрема:

- ч.7 ст. 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

- положення ч.7 ст. 43, першого речення ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, положення ч. 7 ст. 43 Закону 2262, щодо встановлення максимального розміру пенсії втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20.12.2016.

Однак, слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року передбачено, що максимальний розмір пенсії, призначених (перерахованих) відповідно, зокрема, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмірпенсії не може перевищувати 10740 гривень.

Вищезазначений Закон є чинним та Конституційним Судом у зазначеній частині неконституційним не визнавався, а тому вимога позивача про не обмеження розміру його пенсії задоволенню не підлягає.

Позивачем не надано доказів того, що йому відповідно до ст. 13 Закону № 2262 за кожний рік вислуги понад 20 років не дораховано 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, а тому вказана вимога не підлягає до задоволення.

Щодо строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Пенсія позивачу була призначена у 2011році і саме при призначенні пенсії відповідач не включив до сум заробітку всі належні виплати, з яких мала нараховувалась пенсія. Тому підставою для перерахунку не є підвищення розміру складових грошового забезпечення, а неврахування всіх належних виплат для призначення пенсії.

Відповідно до ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи те, що порушення прав позивача носить триваючий характер, і про порушення такого він повинен був дізнатися в момент призначення пенсії,поважних причин пропуску строку звернення до суду позивач не навів, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, зобов'язавши відповідача зробити перерахунок призначеної пенсії з врахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати в межах загального шестимісячного строку звернення до суду, тобто з 12.12.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви (квитанція № 30 від 12.06.2018 року) у сумі 704,80 грн. та апеляційної скарги (квитанція № 52 від 21.09.2018 року) у сумі 1057,20 грн.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційну скаргу позивача задоволено частково.

Згідно з ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне повернути позивачу частину судових витрат, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 881 грн. (352,40 грн. за подання позовної заяви та 528,60 грн. за подання апеляційної скарги, тобто половину із сплаченого судового збору).

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова через порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року у справі № 817/1603/18 - скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 перерахунку пенсії із включенням до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, додаткових видів грошового забезпечення, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації грошового забезпечення на підставі довідки Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» Міністерства юстиції України від 07.03.2018 року № 30/11/1077 та Ліквідаційної комісії управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області від 13.04.2018 року № 27 та виплатити різницю недоплаченої суми пенсії з 12.12.2017 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 12.12.2017 року із врахуванням до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, додаткових видів грошового забезпечення, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації грошового забезпечення на підставі довідки Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» Міністерства юстиції України від 07.03.2018 року № 30/11/1077 та Ліквідаційної комісії управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області від 13.04.2018 року № 27 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого по АДРЕСА_1, 35341, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 881 (вісімсот вісімдесят одну) грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повний текст постанови виготовлено 30 листопада 2018 року.