Справа № 806/3315/17
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/3315/17

Головуючий у 1-й інстанції: Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

21 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Платаш В.О.,

представника відповідача: Наумчика Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу в режимі відеоконференції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмедпарк» до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 07.08.2017 №,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Укрмедпарк» (ТОВ «Укрмедпарк») звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (ГУДФС у Житомирській області) про скасування податкового повідомлення-рішення від 07 серпня 2017 року №.

22 лютого 2018 року Житомирський окружний адміністративний суд прийняв постанову про задоволення адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено те, що працівниками ГУДФС у Житомирській області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Укрмедпарк» з питань з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні контракту №30 від 13.11.2013 за період з 13.11.2013 до 30.09.2015 та №09/11/2015 від 09.11.2015 за період з 09.11.2015 до 30.09.2016, за результатами якої складено акт від 12.07.2017 №364/06-30-14-13/31185039.

За результатами проведеної перевірки податковим органом виявлено ряд порушень ТОВ «Укрмедпак», зокрема:

- статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 №185/94-ВР (зі змінами та доповненнями) ( Закон №185/94-ВР), а саме: при виконанні контракту №30 від 13.11.2013 з "Henan Xindatong Aluminum Industry Co., Ltd." (Китай) було перевищено встановлений законодавством строк - 90 календарних днів (Постанова Правління Національного банку України від 12.05.2014 №270, від 20.08.2014 №515, від 01.12.2014 №758, 03.03.2015 №160) на 197 днів у сумі 4872 дол. США, що еквівалентно 63996,11 грн, на 148 днів у сумі 2124 дол. США, що еквівалентно 39705,19 грн, на 100 днів у сумі 4272,19 дол. США, що еквівалентно 90458,58 грн, на 73 дні у сумі 3842,52 дол. США, що еквівалентно 80751,93 грн, на 44 дні у сумі 2712,50 дол. США, що еквівалентно 57004,15 грн, на 117 днів у сумі 2124 дол. США, що еквівалентно 48652,12 грн, на 32 дні у сумі 15000 дол. США, що еквівалентно 343588,14 грн;

- статті 2 Закону України №185/94-ВР (зі змінами та доповненнями), а саме: при виконанні контракту №09/11/2015 від 19.11.2015 з "Henan Xindatong Aluminum Industry Co., Ltd." (Китай) було перевищено встановлений законодавством строк - 90 календарних днів (Постанова Правління Національного банку України від 04.12.2015 №863, від 07.06.2016 №342 - 120 днів) на 2 дні у сумі 2712,50 дол. США, що еквівалентно 70289 грн, на 1 день у сумі 1046,08 дол. США, що еквівалентно 68510,26 грн, на 2 дні у сумі 2773,32 дол. США, що еквівалентно 72080,32 грн, на 2 дні у сумі 5443,68 дол. США, що еквівалентно 141192,14 грн (а.с.10-14).

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.08.2017 №, яким до ТОВ "Укрмедпак" застосовано пеню, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 170391,84 грн за платежем пеня ЗЕД та штрафні санкції за порушення валютного законодавства.

Не погодившись з таким рішенням позивач оскаржив його до Житомирського окружного адміністративного суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пеня, стягнення якої передбачене статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» за порушення резидентом термінів, визначених у статті 1 цього Закону, підпадає під законодавче визначення адміністративно-господарських санкцій, та є такою санкцією за своєю юридичною сутністю, з огляду на що на день прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України, вже сплинули.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару). У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується. У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено. У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом. Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Крім того, ч. 1 ст. 250 ГК України встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 2 цієї статті, якою ця стаття доповнена Законом України від 02 грудня 2010 року № 2756-VI, зі сфери її дії виключено штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.

Закон України від 02 грудня 2010 року № 2756-VI набрав чинності з 01 січня 2011 року і не має зворотної сили, оскільки доповнення статті 250 ГК частиною 2 такого змісту посилює режим юридичної відповідальності.

Таким чином, до 01 січня 2011 року - часу набрання чинності Податковим кодексом України, санкції за порушення законів, які не є законами з питань оподаткування, належали до адміністративно-господарських санкцій, застосування яких було можливим лише в межах строків, встановлених статтею 250 зазначеного Кодексу, тобто, не пізніше шести місяців з дня виявлення порушення і не пізніше року з дня його вчинення.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.265. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 58.2. статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, з 01 січня 2011 року (часу набрання чинності Податковим кодексом України) санкції за порушення законодавства, яке не є законодавством з питань оподаткування, належали до грошових зобов'язань, застосування яких є можливим лише в межах строків, встановлених Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 102.1. статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Враховуючи наведене, лише до порушень, вчинених до 01 січня 2011 року, контролюючий орган зобов'язаний був при застосуванні до суб'єкта господарювання штрафних санкцій виходити зі строків застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 250 ГК України.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що із набранням чинності Податковим кодексом України положення статті 250 Господарського кодексу України щодо строків застосування адміністративно-господарських санкцій, нарахування штрафних санкцій (пені) за порушення валютного законодавства, у тому числі на нарахування пені за порушення резидентами термінів розрахунків в іноземній валюті у сфері зовнішньоекономічної діяльності не розповсюджуються.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року справа №808/429/16 та від 19 вересня 2018 року справа №813/3978/17.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення про застосування до позивача пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 170391,84 грн. за платежем пеня ЗЕД та штрафні санкції за порушення валютного законодавства прийняте відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для його скасування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмедпарк» до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 07.08.2017 №, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 грудня 2018 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.