Справа № 640/20069/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

03 грудня 2018 року місто Київ №640/20069/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
доМіністерства екології та природних ресурсів України
провизнання незаконними та нечинними наказів та порядку
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства екології та природних ресурсів України, в якій просить суд:

- визнати незаконним та нечинним з моменту прийняття Порядок проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України, затверджений Наказом Міністерства екологів та природних ресурсів України від 17.04.2018 №123;

- визнати незаконним та нечинним з моменту прийняття Наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 17.04.2018 №123 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України», зареєстрований Міністерством юстиції України 09.07.2018 №797/32249;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 05.11.2018 №380 «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантних посад керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Мінприроди».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2018 позовну заяву ОСОБА_1 №640/20069/18 залишено без руху та надано позивачеві час на усунення недоліків.

Разом з адміністративним позовом позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії Порядку проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України, затвердженого Наказом Міністерства екологів та природних ресурсів України від 17.04.2018 №123 до вирішення позову по суті;

- зупинення дії Наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 17.04.2018 №123 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України», зареєстрованого Міністерством юстиції України 09.07.2018 №797/32249 до вирішення позву по суті;

- зупинення дії Наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 05.11.2018 №380 «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантних посад керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Мінприроди» до вирішення позову по суті.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що оскаржувані рішення відповідача є вочевидь протиправними та такими, що звужують встановлений законом обсяг прав потенційних кандидатів на зайняття посади керівника установи ПЗВ, оскільки закон не місить вимог щодо кваліфікаційного рівня освіти, обмежуючись визначенням переліку відповідних освітніх спеціалізацій.

Згідно з приписами статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Так, у ході розгляду заяви про забезпечення позову, судом не виявлено доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача. До того ж, позивачем в тексті заяви про забезпечення позову взагалі не зазначено про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам останнього та не зазначено змістовних обставин щодо необхідності вчинення судом відповідних дій.

Крім того, суд звертає увагу, що заява про забезпечення позову ОСОБА_1 практично дублює текст позовної заяви, без наведення будь-яких інших обґрунтованих підстав щодо необхідності забезпечення позову, обраним позивачем шляхом.

Також, суд зазначає, що посилання позивача на протиправність спірних рішень, суд розцінює передчасними, оскільки останні є предметом оскарження в даній справі, а тому наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних наказів та порядку може бути виявлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Враховуючи зазначене, виходячи із змісту поданого клопотання та доводів наведених позивачем на його обґрунтування, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання про забезпечення позову та не вбачає підстав для його задоволення.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.